åtskilliga källor, först och främst Linnés egna omdömen, och sådana finnas 

 om flera porträtt. Nu kan man ju tänka sig, att Linné själf vore mindre 

 kompetent att yttra sig om sina egna porträtt. Det är dock ytterst sanno- 

 likt, att han vid nedskrifvandet af sina omdömen tagit tillbörlig hänsyn till, 

 hvad andra tyckt, och särskildt måtte väl detta varit fallet, då han talar om 

 porträtt, som för längre tid sedan blifvit gjorda. Han har också i ett par fall 

 åberopat andras omdömen. För öfrigt synes det, som om Linné i Uppsala 

 haft godt anseende som auktoritet beträffande målningar, och såsom bevis 

 härför kan anföras ett 5^trande i Domkyrkorådets protokoll för d. 5 juli 1755, 

 mig meddeladt af professor E. Clason, däri ärkebiskop Henric Benzelius 

 vid fråga om en gammal tafla i domkyrkan säger: »Archiater Linné förstår 

 sig här i staden bäst på skilderier». 



Näst efter Linnés egna yttranden har man att taga hänsyn till omdömen 

 af personer, som varit samtida med honom. Många sådan omdömen finnas 

 dock icke. De viktigaste torde vara de, som lifmedicus S. Hedin lämnat 

 i sitt Minne öfver Linné, fader och son, samt de omdömen om Bervics 

 kopparstick, som finnas i Linné d. y:s bref och i Vet. Akademiens protokoll. 



I den första af delningen af föreliggande arbete, där jag lämnar en histo- 

 risk framställning till en början af originalporträtten och de viktigaste repro- 

 duktionerna af dem, behandlar jag de förra så vi dt det varit mig möjligt i 

 tidsföljd, utan af seende på hvad slag de tillhöra, och upptar reproduktionerna 

 omedelbart efter de respektive originalen. I denna framställning har jag, som 

 af det föregående framgår, i första rummet sökt utröna öriginalafbildningarnas 

 porträttvärde, men äfven särskildt bemödat mig om att lämna en utredning 

 af förhållandet mellan de viktigare porträtt, som synas i det ena eller an- 

 dra af seendet vara besläktade med hvarandra. Därefter öfvergår jag till 

 redogörelsen för mera själf ständiga postuma af bildningar och deras förhål- 

 lande till originalporträtten. 



I den senare af delningen af mitt arbete, där jag lämnar en förteckning öf- 

 ver alla mig bekanta Linnéporträtt, med undantag för fotografiska reproduk- 

 tioner, har jag vid porträttens ordnande framför allt sökt att få uppställningen 

 af dessa så öfversikthg som möjligt, äfven med risk att ibland afvika från det 

 gängse bruket och att begå en och annan inkonsekvens. 



Såsom hufvudprincip vid porträttens ordnande har jag äfven här valt 

 deras respektive ålder och frändskap, d. v. s. jag har så vidt möjligt sökt 

 ordna originalporträtt och öfriga mer eller mindre själf ständiga sådana i tids- 

 följd samt efter hvart och ett af dessa upptagit de porträtt, som kunna anses 

 vara afbildningar eller efterbildningar af dem; äfven dessa sinsemellan så godt 

 sig göra låtit, ordnade efter tiden för deras framträdande. För öfversiktlig- 

 hetens skull har jag dock ansett mig böra indela porträtten i tre hufvudgrupper 

 och har i den första upptagit sådana, som kunna sammanfattas under namn 



