Detta kopparstick har sedan legat till grund för omkring en fjärdedel 

 af alla mig bekanta gravyrer öfver lyinné. En del af dessa äro ganska vackra 

 och mycket lika originalet, några äro ytterst dåliga. 



Bervics kopparstick är omvändt efter Roslin, men därvid så ändradt, 

 att knappar och knapphål kommit på rätt sida och likaså orden och linnéa- 

 rankan. En hel del efterbildningar äro sedan i sin ordning omvända, hvar- 

 vid bildens ställning naturligtvis blir densamma som på Roslins porträtt. 

 Några gravörer ha vid ömvändningen åter omflyttat knappar etc, då por- 

 trättet i sin helhet ju blir ganska likt Roslins tafla; linnean och orden komma 

 dock i allmänhet ej på samma plats som på detta. 



Andra gravörer ha helt enkelt omvändt porträttet, utan att taga 

 hänsyn till knappar, orden etc, som då naturligtvis komma på orätt sida. 

 Sedan ha åter i flere fall de sålunda omvända porträtten afbildats och åter 

 omvändts. 



En särskild serie af kopior efter Bervic utmärker sig därigenom, att linne- 

 an, som på Roslins och Bervics porträtt sitter ofvanför ordensbandet, blifvit 

 nedflyttad på detta, äfven anmärkt af Carruthers (1889, s. 24) beträffande 

 Jaquemot. Denna förändring gjordes först af Bertonnier på hans vackra 

 stålstick af 1833, säkert af utrymmesskäl, då han betydligt förkortade bilden. 

 Honom kopierade Jaquemot sannolikt 1834, och förmodligen är det efter 

 hans mycket spridda stålstick, som de flesta öf riga gravyrer af denna typ 

 äro gjorda. 



Efter Bervics kopparstick synas äfven några målningar ha blifvit 

 utförda. En af dem finnes i Linn. Society (Nr 173). 



Först 1835 synes åter Vet. Akademiens porträtt blifvit afbildadt och 

 denna gång i litografi af J. Cardon (Nr 227). Han gjorde till en början en 

 af bildning vänd åt höger som originalet. Ett af tryck af denna litografi 

 finnes i Finska konstföreningens samling, och pastor Wadström har beträf- 

 fande detta meddelat mig, att H. Bukowski, af hvilken han erhållit det, upp- 

 gifvit det vara ett kasseradt försök af Cardon. Orsaken, till att det kassera- 

 des, skulle ha varit att kronprins O^car, som då var kansler för Uppsala Univer- 

 sitet, hade förklarat detta porträtt vara »fult likt», hvarför Cardon gjorde ett 

 nytt (Nr 228). Detta blef omvändt likasom Bervics kopparsticks Det 

 skiljer sig från detta särskildt genom ett mera leende drag kring munnen, 

 perukens yfvighet, linnéarankans utseende samt därigenom att det femte 

 knapphålet i västen här är knäppt. Efter detta porträtt, som äfven ritades 

 1835, ha en hel del svenska reproduktioner af Roslin utförts, i allmänhet 

 lätt igenkännliga på den yfviga peruken och linnéarankans form. 



Nästa gång kopierades Stockholmsporträttet i olja 1841 af artisten P. 

 Berggren, men kopian förändrades af honom till knästycke (Nr 247). Denne 

 artist är ju icke känd såsom särdeles utmärkt, men att döma af en fotografi 



— 67 - 



