SVENSKA LEDAMÖTER 11 



denna veckoskrift utkom först 1755. Ej heller få vi förstå 

 orden att Meldercreutz »måste gå ut», som att han blifvit 

 utesluten ur akademien, ty i protokollet för den 20 okt. heter det: 



Hr Prsesidenten lät Academien sedan förstå, huruledes han förnummit 

 några af ledamöterne vara i den tanckan, som skulle Hr Mellercreutz aldeles 

 vara utesluten från Academien, i följe af den tilsäjelse, som til honom 

 skedde sidsta gången. Men som detta aldrig varit hans mening, enär Hr 

 Mellercreutz tog häldre sit afträde, än at han ville gifva til Academien den 

 vanliga försäkrings skriften, som skulle bemälte Hr Mellercreutz derföre al- 

 deles uteslutas från Academiens samhälde, så ville han än ytterligare för- 

 klara sig, at hans mening då var, såsom han ock ännu sade sig ej annor- 

 lunda förstå denna saken, ehuru orden då i hastighet kunnat falla, än at 

 Hr Mellercreutz skulle lika fult och fast han intet gifver den vanliga för- 

 säkringen från sig, alt framgent considereras såsom en frånvarande Academiens 

 ledamot eller membre correspondant. Hvarföre han också må äga frihet at 

 få se de scientifica eller m'a rön och påfund, som vid Academien kunna 

 förekomma, om sådant åstundas; men at han intet må komma tilstädes i 

 Academiens sammankomster at rådgöra om oeconomica inom värcket, innan 

 han förut gifvit samma försäkring från sig, som alla de andre Academiens 

 herrar ledamöter endräckteligen underskrifvit. Likavisst må han dess för- 

 innan niuta sit rum på listan efter ordningen bland de öfrige herrar Leda- 

 möter i Academien. Härvid yttrade sig Hr Linnseus, det han för sin del 

 fant sådant vara så mycket skäligare, som han ej eller kunnat undgå at 

 tala med Hr Mellercreutz, och at han låtit förnimma sig vara belåten dermed. 



I öfverensstämmelse härmed finna vi Meldercreutz' namn 

 i ledamotslistan för 1741, men föregånget af samma tecken 

 (ett kors), som utmärkte de icke introducerade ledamöterna, 

 och att missförståndet före årets slut var undanröjdt visar 

 Meldercreutz' försäkringsskrift, som, daterad d. 24 okt. 1741, 

 förvaras i akademiens arkiv. 



Med samma noggrannhet synes man ej ha förfarit i andra 

 med ledamotsval förknippade frågor. Triewalds hemställan 

 (d. 20 okt. 1739) att för ledamotskap skulle fordras att ha 

 »ingifvit någon observation» framkallade intet beslut, och 

 Linnés förslag (d. 25 jan. 1741), att ingen borde antagas till 

 ledamot, »som icke förut något nyttigt rön ingifvit, eller af 

 hvilken Academien sig någon besynnerlig nytta eller tjänst 

 kan förvänta», gillades, men ledde ej till annat än uppskof 

 med ett då föreliggande ledamotsval. I andra fall har aka- 

 demien afstått från den stadgade betänketiden af 14 dagar 

 och låtit förslag, inval och introduktion äga rum vid samma 

 sammankomst — ehuru med reservation mot att sådant »måtte 

 tjäna till efterdöme». Vidare har uppenbarligen omtanken 

 om akademiens brydsamma ekonomi inverkat på beslut så- 



