12 SVENSKA LEDAMÖTER 



dana som det, hvilket fattades d. 28 nov. 1739, då vid tal 

 »om sådana ledamöters intagande, som vore i stånd att med 

 penningar hjälpa Academien på fötter, alla voro sams därom», 

 att föreslå fyra personer, om hvilka protokollet med naiv 

 öppenhjärtighet säger, att de, »jämte det de äro förmögne 

 och utan bröstarf vingar, också äga vackra vettenskaper»> 



En annan fråga, som i början förorsakade något bryderi, 

 var den, huru man skulle förhålla sig för att få visshet huru- 

 vida en nyvald ledamot verkligen ville mottaga akademiens 

 kallelse. På Höpkens förslag hade d. 29 aug. 1739 beslutits, 

 att den föreslagne på förhand skulle därom »indirekt utfor- 

 skas», men frågan bragtes på nytt å hane d. 1 dec, då Hr 

 Alström ifrågasatte, huruvida det fattade beslutet »kunde 

 kallas skäligt och godt». »Nu kan det hända», anförde han,, 

 »att den föreslagne blifver genom votering utesluten, så att 

 han intet kan tagas emot till någon ledamot; då skulle den 

 föreställning, som honom förut blifvit gjord och igenom hvil- 

 ken han liksom till någon del är vorden kallad, visserligen 

 lända honom till mycket misshag, enär han sedan uppenbar- 

 ligen förskjutes och utvoteras, hvilket ej annorlunda kan än 

 i oträngt mål sätta denna vår späda inrättning i en slät cre- 

 dit hos folket.» Med gillande häraf »blef endrägteligen fast- 

 stäldt, att ingen skall sonderas till ledamot, förr än därom 

 är förut i Academien tillbörligen voteradt; och så länge en 

 eller annan till den ändan ligger på bordet efter grundreg- 

 lornas innehåll, så bör sådant hållas alldeles tyst och lönligt 

 ledamöterne imellan». Visserligen sökte preses, herr Trie- 

 WALD, vid följande sammankomst åter upprifva detta beslut, 

 under förmenande att en förskjuten kallelse skulle lända aka- 

 demien till mycken vanheder, men detta bemöttes med fram- 

 hållande af, att genom den beslutade tysthetsplikten hvarken 

 någon skulle få tillfälle att tycka illa vara, om han blefve i 

 akademien utvoterad, eller akademien själf ha något att frukta 

 af ett afslag, tillkännagifvet innan den formella kallelsen afgått. 



1 Af de sålunda föreslagna, om hvilkas inval ingen anteckning förekommer i protokollen, 

 återfinnas endast två bland akademiens ledamöter, nämligen Carl De Geer och Olof Ahl- 

 LÖÖF. Då den förre endast var 19 år gammal, när han flck mottaga akademiens kallelse, är det 

 egendomligt att flnna bristen på bröstarf vingar anförd blaud motiven för densamma; redan 

 känd som zoolog, blef han för öfrigt en af akademiens verksammaste och mest framstående 

 ledamöter. Ej heller Ahllööf motsvarade såsom donator akademiens förhoppningar; däremot 

 lefver han i äradt minne i sin födelsestad Arboga genom en mängd donationer till välgörande 

 ändamål. 



