24 SVENSKA LEDAMÖTER 



hemlighetsfullheten iakttagas. Men nu yppades meningsskilj- 

 aktighet, huruvida det gamla eller det nya förfaringssättet 

 skulle följas; enär »några propositioner voro gjorda redan 

 före den tid, som nya författningen vidtagits», vore det, sade 

 man, att åt denna gifva retroaktiv verkan, om den vid till- 

 fället tillämpades. Man stannade dock vid uppfattningen, att 

 den nya författningens giltighet inträdt; men, heter det, »så- 

 som likväl de fläste ansågo det vidtagne sättet at scrutinera 

 efter trefjerdedelar af rösterne för alt för strängt, såsom hvari- 

 genom Academien lätt kunde gå i mistning af ganske nyttige 

 ledamöter, så modererade Academien detta på det sätt, at, 

 iställe för tre-fjerdedelar, hädanefter två-tredjedelar af röster 

 jakande emot en-tredjedel nekande skulle decidera scrutinium 

 och valet». 



Bland dem, som njöto fördel af denna »moderation», var 

 presidenten i kammarrevisionen excellensen baron Reuter- 

 HOLM, hvilkens kandidatur till en plats bland »de aderton» 

 nyligen blifvit förkastad, och hvars inval i vetenskapsakade- 

 mien alltså helt säkert motsågs med icke ringa intresse. Han 

 hade några månader tidigare föreslagits af kammarrevisions- 

 rådet VON Gedda, således af en af sina närmast underordnade. 

 Då han nu skulle undergå scrutinium, utföll detta så, att han 

 fick 15 ja mot 6 nej och således blef antagen; hade ej för- 

 fattningen omedelbart förut blifvit ändrad, så hade han ge- 

 nom de till mer än en fjärdedel uppgående nejrösterna varit 

 utesluten. Äfven det slutliga valet, d. 9 mars 1796, då Reu- 

 terholm fick 14 röster af 21 afgifna, utföll till hans förmån 

 på grund af den nya bestämmelsen att vid detta tillfälle blott 

 enkel majoritet var erforderlig. Egendomligt nog inträffade 

 såväl scrutinium som inval under det presidiet innehades af 

 Nils von Rosenstein; — det var just för att komma åt honom, 

 som Reuterholm anses ha utverkat det kort förut fattade be- 

 slutet om Svenska akademiens suspendering.^ 



För att beslutet af d. 9 sept. 1795 skulle kunna i sin 

 helhet träda i verket fordrades fastställelse af den då i prin- 

 cip antagna klassindelningen. Sekreteraren Wilcke, som fått 

 i uppdrag att uppgöra en sådan, företedde vid sammankomsten 

 d. 20 jan. 1796 fyra olika förslag, af hvilka tre upptogo ej 



1 Reuterholm ingaf sin försäkrinRsskrift d. 13 april 1796, men infann sig aldrig vid 

 någon akademiens sammankomst. 



