26 SVENSKA LEDAMÖTER 



huruvida till förestående val värdiga ledamotsämnen kunna 

 tryta eller icke»; och tre veckor därefter utsändes listor på 

 kandidaterna till de utom Stockholm vistande klassmedlem- 

 marna. Valförrättningen skedde två gånger årligen, höst och 

 vår, då på kungjord dag förslagen upplästes och förteckningar 

 på kandidaterna utdelades till de närvarande, hvilkas röster, 

 jämte de frånvarandes, sammanräknades. Den kandidat, som 

 därvid fått mer än hälften af de afgifna rösterna, var anta- 

 gen; om flera varit föreslagna och ingen erhållit absolut ma- 

 joritet, anställdes nytt val mellan de tre, som fått flesta rösterna, 

 och om därvid två eller flera uppnått lika röstetal, afgjordes 

 utgången genom lottning. Slutligen innehöll det fattade be- 

 slutet 



dels att »alla de, som icke vunnit pluraliteten, blifva kvarstående kan- 

 didater till en annan timande ledighet, och förbinda sig samtlige K. Aca- 

 demiens ledamöter att aldrig för någon yppa namnen å desse ej mindre 

 aktningsvärde män, ehuru desamma kanske icke ägt den vid förevarande 

 ledigheten egentligen eftersökta särskilda insikten, eller icke af alla leda- 

 möterne varit nogsamt kände» ; 



dels att, »ifall en klass vid förefallande ledighet icke skulle hafva till- 

 gång på någon värdig kandidat, en annan klass därmed kan så öka sitt 

 antal, då två tredjedelar af Academiens närvarande ledamöter därtill gifva 

 sitt samtycke». 



Uppenbart är, att den sålunda beslutade klassifikationen 

 icke på invalen kunde få det inflytande, som afsetts. Initia- 

 tivet till förslags framställande låg icke hos klasserna, och 

 för pröfningen af kandidaternas vetenskapliga kompelens var 

 högst ofullkomligt sörjdt. Berzelius, som i sin själfbiografi 

 i korthet redogör för det vid hans inträde i akademien rå- 

 dande förfarandet, säger, att »klassindelningen var utan allt 

 ändamål». 1 Det var också på hans initiativ, som en ny ord- 

 ning sedermera kom till stånd. Dessförinnan hade dock 

 åtminstone en partiell förbättring blifvit införd genom aka- 

 demiens beslut d. 15 april 1814, som stadgade, med bibehållen 

 rätt för hvarje ledamot att oberoende af klasserna framställa 

 förslag, att hvarje klass ägde föreslå såväl antalet af de rum 

 i klassen, som den ansåg nödigt att vid samma val besätta, 

 som ock, utom de förut proponerade, sådana nya personer, 

 hvilka klassen ansåg förtjänta att af sig proponeras till om- 

 röstning samma gång. I sammanhang härmed infördes den 

 förändringen att, då inom en klass flera rum voro lediga, 



1 J. Berzelius, sjålfbiografiska anteckningar, utg. genom H. G. Söderbaum, s. 115. 



