SVENSKA LEDAMÖTER 31 



»inländska» och »utländska» ledamöter, fortfor man ätt till 

 de förra räkna äfven de norrmän, som tid efter annan inval- 

 des. Ej heller föranledde denna praxis någon ändring af 

 formuleringen i de förnyade grundreglerna af 1842 och 1850, 

 men utan hänsyn till densamma blef fr. o. m. år 1860 i de 

 tryckta förteckningarna rubriken »inländske» ledamöter ut- 

 bytt mot »svenske och norske» ledamöter. 



Det oegentliga i detta förfarande föranledde en d. 30 

 dec. 1889 afgifven motion, hvari frih. Nordenskiöld, med hvil- 

 ken nio andra ledamöter förenat sig, framhöll, att i fråga om 

 den ställning norrmän borde intaga i akademien förefanns 

 en ganska brydsam oklarhet, och att denna i väsentlig mån 

 torde ha varit orsak till, att allt sedan 1878 ingen norrman 

 blifvit invald i akademien, oaktadt mycket framstående nor- 

 ska vetenskapsmän mer än en gång varit föreslagna. För att 

 undanrödja denna oklarhet borde det häfdvunna förfarandet 

 uttryckligen sanktioneras, i sammanhang hvarmed det stad- 

 gade antalet af »svenska och norska» ledamöter, h vilket an- 

 sågs ingalunda för stort för svenskarna allena, borde ökas 

 från 100 till 110. 



En härifrån afvikande uppfattning framlade herr S. Lo- 

 ven i ett anförande d. 8 jan. 1890. Han ansåg, att norrmän 

 framdeles borde inväljas bland de utländska ledamöterna, 

 men att en återgång från den på sidan om grundreglerna 

 vidtagna seden borde ske helt småningom; akademien hade 

 ej nödigt att därom fatta beslut. Hans förslag gick därför 

 ut på, att ordet »inländske» skulle utbytas mot »svenske», 

 samt att de utländska ledamöternas antal, som i följd af 

 detta förtydligande antagligen skulle befinnas än mer inskränkt, 

 än erfarenheten redan gifvit vid handen, skulle ökas med 10 

 platser. 



Då ärendet d. 12 mars 1890 förelåg till afgörande, åter- 

 togos emellertid båda de väckta förslagen, och akademien 

 förenade sig om ett af herr Hans Forssell formuleradt ut- 

 talande af innehåll, »att akademien, under förklarande att 

 akademien fortfarande vidhölle den praxis att invälja norr- 

 män bland akademiens inländske ledamöter, som allt ifrån 

 Sveriges och Norges förening i mer än 75 år följts, måtte 

 finna det af frih Nordenskiöld m. fl. väckta förslaget om änd- 

 ring i akademiens grundreglor vara obehöfligt». 



Äfven denna fråga har blifvit löst genom grundstadgarna 



