FlaMn^ ScuifkfifT 



v. 



KORRESPONDERANDE LEDAMÖTER. 



Berzelius berättar, att förslaget om antagandet af kor- 

 responderande ledamöter framkallades af ett på hans initia- 

 tiv fattadt beslut om ändrade bestämmelser för inval af 

 utländska ledamöter. Med detta beslut hade sekreteraren 

 SwARTz varit misnöjd, och anledningen härtill angifver Ber- 

 zelius i följande ord: 



Det var i den tiden allmänt brukligt, att vetenskapliga författare under 

 sitt namn på titelbladet uppräknade alla de lärda sällskaper, hvaraf de voro 

 ledamöter, och på denna grund gick man öfver hela Europa så godt som 

 på jakt efter akademiska diplomer. Man kan säga, att akademiernas sekre- 

 terare med dessa akademiska äretitlar drefvo en byteshandel, hvilken på 

 detta sätt [genom den ändrade valordningen] betydligt inskränktes. Sekre- 

 teraren föreslog då ett nytt slag af ledamöter, som ej behöfde klassificeras) 

 nämligen korresponderande utländska ledamöter.^ 



Det ifrågavarande förslaget väcktes af Swartz genom ett 

 d. 22 febr. 1815 föredraget »memorial rörande nyttan af ut- 

 ländske correspondenter», hvari bl. a. anfördes, att de män, 

 hvilka akademien dittills hedrat med utländskt ledamotskap, 

 vore »egenteligen hedersledamöter, af hvilka de flesta hunnit 

 till zenith af deras litterära ära och nu hvilade på vunne 

 lagrar, sedan de högre uppnådde åren börjat minska den 

 forna verksamheten». Få meddelanden voro alltså att vänta 



^ Sjålfbiogr. anteckn., g. 116. 



