21 



Izvadak katastralnog popisa zemalja focanskog hasa, sto ga po jednom 

 dubrovackom dokumentu donosim u Dodatku, ide jamacno u ovo razdoblje, bilo 

 u doba popisa za Mehmeda II., bilo u doba rada spomenutog anonimnog emina- 

 pripisnika. Zanimivo je u torn dokumentu, da se — kao u Dubrovniku na decenia 

 — zemlje racunaju na desetke a desetak dijeli se na 10 cijepova. Svakako nam 

 ovo dokazuje, da je vec prije Suiejmanove dobe zapocet rad na polju katastralnog 

 popisivanja zemalja a ako se u torn narocito istice njegova osoba kao prvi 

 pokretnik katastriranja, biti ce to valjda s toga, sto je taj rad za njegove vlade 

 po citavoj carevini dovrsen. Po zakonu imao se katastralni popis svake trece 

 godine revidirati i popuniti a to se je redovito i radilo na osnovu izvjestaja 

 pojedinih oblasti; ali vec za Sulejmanova nasljednika, Selima II. preraden je ovaj 

 rad iznova te je nacinjen novi kataster, poznat u kanunamama pod imenom defteri 

 dzedid — nova gruntovnica. Nju je proveo glasoviti rejsefendija Mehmed- 

 Celebija, koji je obnasao ovu cast od god. 1566 — 1570. 



Ove gruntovnice cuvale su se osobitom pomnjom u defterihakaniji u 

 Carigradu pod nadzorom defterdara t. j. ministra financija a bila su glavna 

 podloga u rasudivanju svih parnica, koje su se ticale zemljisnog posjedovnog 

 prava. U svakom vilajetu bio je osim toga po jedan vilajetski defterdar, podcinjen 

 valiji, koji je bdio nad gruntovnim odnosajima doticnog vilajeta. 



III. Vrsti zemalja. 

 Definicije. 



Prije nego li se osvrnemo na razvoj sredovjecnih feudalno-agrarnih insti- 

 tucija pod dojmom turskog gospodstva potrebno je, da se upoznamo sa pravnom 

 naravi zemljisnog posjeda u Turskoj carevini, jer tu nailazimo na shvacanje, 

 koje je u mnogocemu razlicno od sredovjecnog evropskog. Zemljisni posjed u 

 Turskoj nije uvijek jednake pravne naravi, nego su se, prema vecem ili manjem 

 opsegu posjedovnog prava vlasnikova, prema ve(5em ili manjem opsegu vrhovnog 

 prava drzave razlikovale razne vrsti zemalja. U kanunamama, osobito u takozvanoj 

 Budimskoj Kanunami nalazimo nekoliko posve iscrpivih definicija pojedinih 

 kategorija zemljisnog posjeda a mi cemo iznijeti bar najvaznije: jedno da poka- 

 zemo, kako su se stari turski zakonodavci trsili, da raznolike agrarne ustanove 

 dovedu u sklad sa serijatom i kako su dirali u to vazno pitanje tek nakon posve 

 pomnog poznavanja i rasudivanja temeljnih pojmova a drugo za to, jer su autori 

 ovih definicija, a na 5elu im Ebusuud, suradnik i kodifikator Suiejmanove kanun- 

 name, najodlicniji predstavnici pravne nauke dobe Suiejmanove. Te definicije 

 pisane su u obliku fetava') i spadaju medu najbolje fetve, poznate u turskoj 

 literaturi. 



U uvodu Suiejmanove »Budimske Kanuname* veil se: 



»Sultan Sulejman, sin sultana Selima-hana — da potomstvo njegovom 

 Velicanstvu bude beskrajno, da mu se carstvo produlji do sudnjega dana 



») Pod fetvom razumijeva se struCno mnijenie Sejhulislatna ili muftija o prijepornim 

 pitanjima, za koja u serijatskom pravu nema dovoljna razjaSnienja. Pisane su obiSno u obliku 

 pitanja, u komu se razlaze toCno, sto se zeli pisati i pod njim slijedi odgovor. Ovaj obicno glasi 

 da ili ne, ali u starije doba obicavalo se taj odgovor motivirati citatima, definicijama i drugim raz- 

 laganjima. Fetve imadu za kadiju autoritativno znaSenje kao n. pr. danas tiniverzitetsko Tpnijenje. 



