23 



ostavio njima a drugi obustavio za troskove bejtulmala. Ovakoj se zemlji 

 veli milostinjska zemija (erzi sadake). Jer se od nje u vrijeme halifa 

 i njihovih nasljednika uzimalo od deset jedno a ostatak se ostavljao 

 vlasniku zemlje (sahibi-erz), poznata je pod imenom erzi usrije (desetinske 

 zemlje). Posto su oni postali fakticni gospodari njeni, dozvoljena im je 

 prodaja, poklanjanje, uvakufljenje i testiranje. 



>Drzavna zemija (erzi han memleket) je ona, o kojoj nije poznato, 

 kako se je u doba osvojenja uzimala i davala ili su joj gospodari (malik) 

 izginuli te se ne zna, kakove su i ko im je vlasnik pa su prisvojene u 

 korist bejtul mala. Sultanski namjesnici, pisuci vilajet, porazdijelili su ih 

 spahijama kao orar-timare. 



»U ovoj se zemlji ova vrst zove erzi-mirija a vlasnik timara fsa/z/6/- 

 titnar), dobivsi beratom ili teskerom na nju haki karar, prodaje raji i 

 njihovoj svojti posjed i uzimlje im obicajne resmove (rusumi urfijje) \ 

 serijatske hakove. 



>Posto ovom dijelu ni vlasnici timara ni posjednici nisu postali po 

 porijeklu i sustini gospodarem zemlje, nije im dozvoljena prodaja, pokla- 

 njanje ni uvakuvljenje. Dozvoljeno je samo iznajmljivanje i pozajmljivanje 

 (idzare ve iare). Tek mimo zakona dozvolila se prodaja, a nasljedstvo 

 muskoj djeci ...« 

 Od sejhulislama Ebusuuda poznato je vise definicija zemljisnog posjeda. 



Slijedecom obrazlaze fetvu, izdanu na pitanje, dali po serijatu kadijski hudzeti o 



kupoprodajnim i slicnim transakcijama, koje se ticu erazije u Rumeliji, imadu 



vrijednost ili ne. Njegovo obrazlozenje glasi: 



»Bog sve zna! Sto je desetinska zemija i haracka zemija, obrazlozeno 

 je na drugom mjestu; oboje odgovara posvema serijatu; ali zemija, koja 

 je u rukama raje, nije ni desetinska ni haracka, nego je drzavna (erzi 

 memleket) a povjerena je raji, da ju posjeduje, siju je i zanju, pod imenom 

 cift akce — u neke raje tasma-akce — daju haradzi muvezaf a pod 

 imenom desetine haradzi mukasemu. Umre li neko i ostane mu sin, nece 

 ovom niko smetati da je posjeduje; inace ju daje spahija pod tapiju. 

 Ostane li kci, daje se njoj s onom tapijom, sto bi ko drugi platio. 



»Ako jedan drugom uzme haki-karar te mu prodade posjed a spahija 

 vidi, da je sposoban posjedovati, moze, a inace ne moze. Kadijama posve 

 je nevaljano izdavati za ovake kupoprodaje (bej ve sira) hudzete. Ako 

 bi se nesta slicna desilo te bi se sa dozvolom spahije uzelo nesto novaca 

 i posjed prodao a spahija bi mu dao tapiju, nuzno je, da se haki karar 

 uknjizi. Davajuci u naruc i u zajam, ne treba tome nikako serijatske 

 odluke. Povjeri li raja — u prilog i korist zemlje — ovu kome dru- 

 gom, moze ju, ako hoce, vremenom opetvratiti.* 

 Drugom jednom fetvom odgovara sejhulislam Ebusuud na pitanje, sto li je 



desetinska, sto li haracka zemija ovako: 



»Ako imam (t. j. vladar) osvoji jednu drzavu i njenu zemlju podijeli 

 medu ganime^) ili ako bi pri osvojenju ziteljstvo preslo na islam a imam 



*) Imovina pobijedenih naroda \tt se u prvo doba islama smatrala ratnim plijenom (ganaim) 

 te se je dijelila medu ganime t. j. one, koji imadu pravo na ratni plijen, na pet dijelova: jednu 



