26 



ali predpostaviv, da su izumrli posjednici, koji su joj bili vlasnici a bastinici 

 su je medutim medu se porazdijelili, da je svakoga dopalo komadic zemlje, 

 te je nakon diobe bilo tesko a katkada upravo posve nemoguce, svakom 

 prema njegovom dijelu rasporezati procjenu i obrok haraca/ pridrzana 

 joj je rekaba") bejtul-malu muslomanskom '') a dana je raji samo na 

 nacin zajma. Ona ju zirati i obraduje, pravi vinograde i vrtove a od 

 prihoda naredeno je, da daje haradzi-mukasemu i haradzi-muvezaf. Po nekim 

 vjerskim imamima je zemlja Sevadi Iraka ove vrsti^). 



»Zemlja u ovoj plodnoj pokrajini (t. j. u Uscupu i Selaniku) takoder 

 je ove vrsti arzi-memleket a poznata je pod imenom erazi-mirije. Ona 

 nije rajina svojina (mulk); oni je upotrebljavaju kao pozajmljenu, oru je i 

 obraduju i na druge nacine iskoriscenja crpaju iz nje korist. Harac- 

 mukasemu daju pod imenom desetine a pod imenom cift-akce harac- 

 muvezaf. Dokle je god ne ojalove, nego je na pomenuti nacin obraduju i 

 podmiruju svoje hakove, ne moze ih niko smetati ni napastovati. Posjeduju 

 je, dok ne umru, kako hoce, a kada umru, stupaju im sinovi na njihovo 

 mjesto i imadu na opsirno spomenuti nacin posjed. Ne ostanu li sinovi, 

 daje se pod tapiju kojemu drugom, koji je sposoban posjedovati je a 

 uzimlje mu se adzreti-muadzela. Ovaj ju opet na opsirno spomenuti nacin 

 posjeduje i to, ako jedan od spomenutih zemlju, koja mu je u posjedu, 

 ostavi tri godine jalovu, uzeti ce mu se po serijatu iz ruku i dati drugom 

 pod tapiju. U protusiovlju sa ovim ustanovama nije niko kadar posjedovati 

 ju. Prodaja, kupovanje, poklanjanje i svaki drugi nacin davanja i primanja 

 u vlasnistvo posve je nevaljan, nevaljani su i na to hudzeti i vakfije 

 izdani od kadija; ali ako kogod ushtjedne da napusti zemlju, koju posje- 

 duje, te sa znanjem spahije za pravo odstupa uzme nesto novaca a 

 spahija dade onom nekom tapiju, to je po serijatu valjano*). 

 Iz ovo nekoliko definicija razabiremo, da tursko zakonodavstvo u glavnom 

 razlikuje dvije vrsti zemlje: mulkovne i erazimirijske, koje od prilike odgo- 

 varaju evropskoj razdiobi u alodijalne i feudalne. Vlasnik mulka moze njim 

 neograniceno raspolagati kao sa ostalim svojim pokretnim imetkom a u mulk 

 se ubrajaju, osim gradilista u gradovima i selima, desetinske zemlje (usrije) i 

 haracke. U prve racunale su se zemlje u Arabiji, posto joj je ziteljstvo poprimilo 

 islam, docim su se zemlje do istocne Sirije i Basora vrstale u haracke. Poslije 

 racunale su se u ovu kategoriju i one zemlje, koje su se predale na kapitulaciju 

 te ih je sultan ostavio u rukama starih vlasnika, makar oni ne presli na islam. 

 Erazi memleket ili erazi mirija zvale su se zemlje u Anadolu i Rumeliji a 

 pravo vlasnistva ograniceno im je drzavnom rekabom, uslijed koje su posjednici 

 njihovi mogli samo raspolagati »po obicaju«, sluziti se njihovim prihodom te su 



*) Hammer prevodi rijec rekabu sa »Stammgut». 



») »Bejtul mal muslumin« je isto, sto i drzavni erar. 



») To je u protusiovlju sa gornjom stavkom, gdje se veil, da su zemlje u Sevadi Iraku 

 haracke. Sva je prilika da je ovo ime pometnjom prepisaca kodeksa ovdje interpolirano, jer u 

 nekim rukopisima fali. 



*) Ovu definiciju priopcio je, ispustiv uvod, i Joseph v. Hammer: Des osmanischen 

 Reiches Staatsverfassung und Staatsverwaltung, dargestellt aus den Quellen seiner Grundgesetze. 

 Wien 1815. 1. str. 342 i si. . , 



