27 



bili duzni, pladati za nju harac i ciftakce ali u sustinu i pravno stanje njihovo 

 nisu smjeli bez dozvole drzave dirati. Erzi miriji racunale bi se u potonje vri- 

 jeme i sve haracke i desetinske zemlje, koje bi, postavsi mahlul, pripale drzavi. 

 Rekabu ovili zemalja ustupala bi drzava spahijama, kojima su dane u leno. 



Nosioci feudalnog prava u Turskoj bila su dva razlicna faktora: spaliija i 

 mutesarif t. j. posjednik. 



Spahija zvao se je i sahibi-timar (vlasnik timara) i sahibi erz (gospodar 

 zemlje) a imao je od drzave podijeljeno pravo, pobirati u svom timaru sve one 

 prihode agrikulturnog rada, sto ih je drzava u ime drzavnih daca pobirala a 

 kraj toga — osim na hasa-zemlji, o kojoj cemo poslije govoriti — nije smio na 

 svom spahiiuku obraditi ni pedlja zemlje za vlastiti racun. 



Posjednik zemlje. 



Mutesarif bio je fakticni posjednik zemlje, kojojiii je upravljao po volji ili 

 ju sam obradivao ili ju davao kome drugom na obrad^.. Rijec mutesarif obicno 

 se krivo tumaci i drzi, da oznacuje obradivaca a to je skrivilo, te su cesto 

 zamijenjivali mutesarifa sa kmetom, uslijed cesa je bas u shvacanje bosanskih 

 agrarnili prilika usia velika zbrka pojmova. Mutesarif znaci onoga, koji raspo- 

 laze sa svojinom, koji je posve vlastan necemu, kao substantiv znaci absolutna 

 vlasnika, autokrata a poslije i upravitelja vede pokrajine, dakle u nasem slucaju 

 vlasnika, posjednika. a ne obradivaca zemlje. I rijec tesaruf, od koje je 

 prvasnja izvedena, znaci sposobnost, raspolagati necim po slobodnoj volji, posjed, 

 vlasnistvo'), dakle pojmove, koji su kud i kamo visi od pojma obradivanja. S 

 ovoga razloga dosljedno upotrebljujem za rijec mutesarif nasu posjednik, vlasnik 

 a ne obradivac. 



Posto je posjedovno pravo mutesarifa bilo ograniceno drzavnom rekabom 

 bilo je njegovo pravo superficiarno a on, sto se latinskim nazivom zove, super- 

 ficiarius. 



Prodaja erazimirije. 



Nacelo starih komentatora o pojmu erazimirije, da posjednik ovu ne smije 

 prodavati ni zalagati ni testirati ni uvakufiti, imalo je veliku manu, uslijed koje 

 je zemlja gubila svojstvo prometnog objekta te prema tom nije mogla punom 

 svojom vrijednosti sudjelovati u nacionalno-ekonomskom zivotu. Ona je, da tako 

 reknem, bila krava muzara, koju je posjednik drzao u stall i muzao, dokle bi 

 davala mlijeka, ali se inace s njom nije mogao koristiti. Sravniv s tim mulkovnu 

 zemlju, koja je uslijed toga, Sto se je mogla prodavati i zalagati, bila i vaznim 

 faktorom u trgovini i prometu, uvidilo je vec staro zakonodavstvo, da se fikcija 

 inalienaciji erazimirije ne moze odrzati a da privreda ne stetuje. 



Ta se fikcija zato pobijala drugom fikcijom, da posjednik erazimirije ovu 

 posjeduje samo u obliku najma (idzare) a odustati od najma i ustupati ga dru- 

 gom, to se drzalo dozvoljenim. Zato se u kanunima cesto, mjesto o posjedu, 



*) I temelina osnova, od koje se ove rijeCi izvode Js^-a •(sirfj znaCi »5isto, iskljuCivo* dakle 

 pojam, koji iskljucuje tudu ingerenciju. Tako sirf ma/i/u/-posvema mahlul. 



