30 



nizega porijekia dovinuo najviseg dostojanstva u drzavi a bas ovakovim drzav- 

 nicima, koji su svoju karijeru zahvaljivali jedino licnim vrlinama, zahvaljivala je 

 Turska svoju velicirm i snagu u doba slave a ustrajnost i otpornost u doba svoje 

 dekadence. Kako porijeklo i rodbinske veze tu nisu gotovo nikako ili tek u vrlo 

 ogranicenoj mjeri igrali ulogu u drzavnim poslovima, dogadalo se obratno vrlo 

 cesto, da su sinovi ili potomci glasovitih drzavnika, koji s imetkom od svojih preda 

 nisu bastinili i dusevna svojstva, polako propali i vremenom utonuli u more rieznat- 

 nosti i u dubine onih slojeva, iz kojih im je nekoc proizasao slavni otac ili praotac. 



Sejjidi. 



Kako rekoh, bastinskog plemstva Turska ne pozna. Tek nesto slicna su 

 takozvani serifi (pK esraf), to jest potomci prorokovi, koji su se zvali sejjidi 

 (plemici). Ali s tim plemstvom nisu bile skopcane kakove izvanredne preroga- 

 tive. Jedina polaksica, sto su je uzivali, sastojala se je u tom, da su bill opro- 

 steni od poreza, zvana resmi bennak, ali i to samo u onom slucaju, ako su imali 

 u rukama potvrdu i rodoslovlje, kojim bi dokazali, da su doista potomci proro- 

 kovi. Ovu potvrdu imao je izdavati carigradski nekib-ul-esraf^J, koji je bio po- 

 glavica i predstojnik ove plemenske organizacije. Da ovi nekib-ul-esrafi nisu 

 uvijek osobito rigorozno postupali kod izdavanja tih potvrda i rodoslovlja, razu- 

 mije se po sebi, ako se uvazi, kakav silan arhivalni i genealoski materijal treba, 

 ako se hoce autenticki ustanoviti genealogija kroz nekoliko generacija, a kamo 

 li kroz desetak vijekova i ako se ne zaboravi, koju je moc i ulogu u Turskoj 

 carevini u svako doba igrao novae. 



Sav narod u Turskoj, osim robova, koji su pripadali svom patronu, dijelio 

 se u dvije grupe: u asker i u raju. 



Askeri. 



Rijec asker oznacuje zapravo vojnika i razumije se, da su se u ovu klasu 

 racunali u prvom redu vojnici, bez razlike, kojoj ceti pripadaju, a osim njih kadije, 

 muderizi, mutevelije, nazori, hatibi i drugi cinovnici i sluzbenici, koji vrse svoju 

 sluzbu na osnovu carskog berata. Qlavni njihov privilegij sastojao se u tome, da 

 im nije sudio civilni, nego vojnicki kadija, kaziasker, a kako je »noblesse oblige* 

 vrijedilo i u Turskoj, nije odgovaralo staliskom ponosu, da se bave trgovinom i 

 zanatom. 



Raja. 



Sav ostali narod, koji se bavio poljodjelskom privredom, bijase raja. Danas 

 ova rijec ima neko podlo znacenje, ali isprva oznacivala je pastira a poslije 

 podanika, koji se bavi poljodjelstvbm, bez razlike vjere^). Raja mogao je biti 



*) Cast nekib-ul-esrafa prvi put je uveo sultan Murat II., koji je imenovao Seida Nata 

 prvim nekib-ul esrafom. Hammer Qesch. d. osm, Reichs: I. 380. 



*) I sam Hammer-Purgstall, prem je najbolji poznavaC turskih prilika u »Staatsverf. d. osm. 

 Reiches I. 313.« istice porugljivost naziva raje te veli, da se m'ime zovu iskljucivo podjarmljeni 



