31 



u doba, kada su nastali nasi kanuni, isto tako i musliman, kao i krscanin a u 

 pravnom pogledu nije bilo izmedu jednih i drugih nikakove razlike. Zato je i 

 posve krivo i tek novijom praksom uslo u obicaj, da se imenom raje zove samo 

 krscanski podanik, jer to ime nije nikako u savezu sa vjerom, nego sa posebnom 

 kategorijom zemljisnom, a kogod je »rajinsku zemlju« posjedovao, pa bio i 

 musliman, placao je rajinske resmove (dace), kao svaka druga raja. 



„Reijetluk" nije bila kasta, iz koje pripadanik nije mogao izaci, jer je raja 

 ili sin raje mogao postati imam, kadija, hatib, vojnik ili uopce koji god drugi 

 crkveni ili drzavni funkcionar, tek kao posjednik erazi-mirije bio je raja i 

 placao je doticne poreze, u koliko nije uslijed svoje funkcije od toga oprosten. 

 Raja mogao je dapace postati i spahijom') i tim sam sahibi-timarom, jer u 

 kanunima imade izricno ova ustanova: 



»Ako raja postane timar-spahijom, dok god je zapisan kao raja, ne 



izlazi iz rajetnistva i uzimlje mu se resum, osim ako bi bivsi raja, uslijed 



careve zapovjedi, kao nagradu za vojevanje (joldasluk)^) dobio timar i to 



mu je u beratu zapisano te je time izuzet iz rajetnistva, onda mu se ne 



uzimlje rajinski resum«. 



Raja, koja bi se naselila u gradovima, postala bi nakon deset godina seher- 



lijom (gradaninom), kako to razabiremo iz carske zapovjedi, izdane bosanskom 



sandzakbegu i sarajevskom kadiji pocetkom sevala 973. (1566.), gdje se veli, da 



ni spahije ni hajmandzije od one raje, koja bi se naselila u Sarajevu te se tamo 



bavi zanatom i stoji dulje od 10 godina, nemaju pravo, iskati resmove, jer su 



postali seherlije i kao takovi kod popisa grada upisani. 



Inteligencija. 



Tursko zakonodavstvo, koje nije priznavalo porodicnih privilegija, ipak je 

 priznavalo stanovite polaksice u placanju poreza nekim najvaznijim stalezima, ali 

 samo tako dugo, dok je doticnik vrsio svoje zvanje. Tako je bilo uzakonjeno, da 

 ona raja, koja bi postala imam ili hatib, jer se time uvrscuje u klasu casnih 

 Ijudi, tako dugo, dok vrsi sluzbu imama ili hatiba, ne placa rajinske resmove. 



krsdani i inovjerci. Medutim tomu protuslovi porijeklo rijeSi a i sami kanuni, koji na mnogo mjesta 

 isticu, da je raja i musliman i krscanin. 



U ostalom nije to jedina rijec u turskom jeziku, kojoj je tijekom vremena znacenje palo 

 na nize. Aga, nekoc vrhovni voda janji^ara, danas je seljak musliman; Ceribasa, nekoc poglavica 

 vojniSki, danas je ciganski glavar i dr. si. Najbolji dokaz tome, da se imenom raja oznaSuje 

 podanik seoskog zvanja a ne krs(ianin, za koga se u kanunima upotrebljava rijeS kjafir i 

 zimmi, jest taj, da je po kanunima i raja mogao postati spahijom i kao spahija sniatrao se 

 rajom tako dugo, dok mu u beratu nije izriCno zapisano, da je dignut s rajaluka t. j. oproSten od 

 rajinskih resmova. 



U spomenicima cesto se spominju i krsdani kao spahije. Eto samo nekoliko primjera: U 

 god. 1592. spahija Vojin Pobladanin; 1608. spahija Vuk u Fo^i; spahija Milisav u Zitomislicu (1609.); 

 spahija Bozo u Foci (1625.); spahija Duro Hrabren u 2itomisli(5u (1637.) a od iste porodice 

 Hrabrena spominju se jos i spahije Miroslav, Radivoj (1609.) i spahija Stefan Avramovid Hrabren 

 (1637.); spahije Milos i Stojko (1647.); spahija Mirko (1685.); spahija Raduo i Sekula (1691.). 



Spahije bili su valjda i oni krsOani, koji uz ime imadu pridjevak beg, tako glasoviti Ivanbeg 

 crnogorski i Matejbeg i Basarababeg, koji se spominju u jednom zapisu iz god. 1699. 



*) Vidi predasnju notu. 



») »Jol« zapravo znaCi put, ali ovdje »polazak na vojsku«. 



