33 



Njegov sin i nasljednik Orhan usavrsio je vojnistvo jos vise u feudalnom 

 duhu a nasijednil^ ovoga, sultan Murat I., koga turski historici zovu gazijom 

 (junakom), usavrsio je taj rad bitno, jer je god. 760. (1359.), po predlogu rume- 

 lijskog beglerbega Timurtaspase, izdao zakon, po kom su spahije postajali 

 silahdari a da ne bude oskudice u vitestvu, mogii su sinovi spahija (spahi-oglani), 

 nakon oceve smrti, naslijediti ocev timar a da ne bude oskudice kuloglana, nare- 

 deno je istodobno, da se odsele po Bosni pisu „vojnici". 



Ovo potonje valja narocito istaknuti, jer turski leksikografi obicno tumace, 

 da je rijec i institucija »vojnikiuka< bugarskog porijekla, docim se iz kanunama 

 saznaje, da je bosanskog. 



Sultan Murat okrunio je ovaj organizatorni rad god. 777. (1375.) tim, da 

 je izdao posebni lenski zakonik — autori ga zovu Kanuni-timar, (timarski zakon) — 

 a i u torn poslu bio mu je glavnim pomocnikom spomenuti Timurtaspasa i tako 

 po pravu Murata ide pocasni naslov Zakonodavca (El Kanuni), sto ga je 

 potomstvo dalo sultanu Sulejmanu Velikom, koji je dakako ovaj od Murata I. 

 zapoceti zakonodavni rad u velike usavrsio. 



Usavrsenju ovih institucija dqprinio je i osvajac Bosne, sultan Mehmed II., 

 jer je sve do godine 880. (1475.), kada se je vratio sa vojne iz Bogdanske, bilo 

 obicaj, da se u gruntovnici zapisuje samo ime spahije i podijeljena mu timara, 

 bez poblize oznake a od sele imalo se tocno biljeziti i ime svakoga sela i svake 

 njive, koja spada timaru, da se tako zaprijeci neopravdano protezanje spahinske 

 vlasti na sela, koja nisu bila spahinska. 



Spahije. 



Erazimirija (drzavna zemlja) podijeljivala se je u leno od 5etiri vrste: 

 1. sultanu, 2. vezirima, 3. zaimima, 4. spahijama. 



Vrhovni gospodar lena (Lehensherr) u Turskoj bio je sam sultan a glavni 

 predstavnici lenskog gospodstva bili su spahije. Duznosti lenskog gospodara, da 

 svoga vazala uzimlje u posebnu zastitu, nisam dosada nasao spomena ni u kojoj 

 kanunami, docim je vazalitet (lenska duznost) spahija posve tocno odreden te 

 se sastoji u glavnom u tome, da kao konjanici, odjeveni pancirom (jusmanom), 

 u ratno doba polaze u boj i povedu sobom odredeni broj jednako odjevenih 

 oklopnika (dzebelija). Zato im se podijeljivao stanoviti timar, na kom su vrsili 

 funkciju sahibi-erza^) i pobirali odredene dohotke. To im je bio njihov kilidz-hak^). 



Ako je timar nosio najvise 20.000 akci godisnje, zvali su se posjednici 

 spahije a njihovo leno timar, ako je prihod iznosio vise od 20.000 ak5i') do 

 100.000, zvalo se leno ziamet a posjednici biH su zaimi ili subase. 



•) sahibi-erzu govoriti tt se poslije. 



») Njemacki doslovce: »Schwertlehen«. 



") Ak5a zvao se mali srebrni novae, koji se kovao u velikoj mnozini u mnogim kovnicama 

 a 5esto i u taborima. U Bosni kovale su se akce za Sulejmana Vel. i Selima I. u Srebrenici i u 

 Cajnici a bliznje kovnice bile su u Novom brdu, Usdupu, Smederevu, Biogradu, Resini, Kratovi, 

 Ko5ani, Drinopolju, Filipolju i t. d. Na jednoj strani novca napis je sa tugrom sultana, na drugoj 

 ime kovnice i godina kovanja. 



Po Sulejmanovom zakonu od god. 943. imalo se kovati od 100 drama Cista srebra 420 ak5i 

 a po vrijednosti raCunalo se 83 akdi na jedan filuri (dukat), dakle je akia vrijedila 12 helera 

 u zlatu. Fakticna vrijednost u srebru, ra(3unajudi ju 33 puta manju od zlata, bila je ali od prilike 

 7*2 helera u srebru. 



3 



