38 



Portu, odnosno iia beglerbegovu kapiju. Ako bi to zaiiemarili i posvetili se trgo- 

 vini, postali bi obicnom rajom ')• 



Sin, nasljedujuci ocev timar, morao je na nj ishoditi berat, i dobio ga je 

 samo onda, ako je mogao dokazati svoje nasljedno pravo i dostojnost, da dobije 

 timara. Kao svjedoci, koji su imali posvjedociti njegovo pravo, trebalo je da se 

 u svakom slucaju izjave po dva zaima i po deset spahija, sto bi se onda redo- 

 vito u beratu spominjalo. Ova ustanova mnogo je doprinijela, da se je staliska 

 solidarnost u spahinskoj instituciji ucvrstila. 



Po fermanima, izdanim u doba vezirovanja Ferhadpase i Ciiprilica mogao 

 je spahija u svako doba svojevoljno odustati od svoga timara, te je tim naravski 

 bio i lisen svoje vojnicke duznosti 2). 



Medu privilegije spahija spadalo je to, da im je u kaznenim stvarima sudio 

 kaziasker a po Sulejmanovom zakoniku, valjalo je prije osude, ako se spahija 

 uhvati na zlocinu umorstva, izvjestiti na Portu a dok stigne odanle odluka, drzati 

 ga u zatvoru. 



Spahija nije u svom timaru imao nikakove sudacke vlasti a samo u tako- 

 zvanim slobodnim timarima (serbest-timari) imao je pravo, od zlocinaca, koji 

 su osudeni na novcanu globu, pobirati globe, na koju je dehnkventa osudio 

 kadija. U ove slobodne timare racunaH su se timari alajbega, miralema, 

 dizdara, subase, ceribase i causa. Na ostahm timarima pobirao je ove globe 

 sandzakbeg. 



Svrgnude (ma'zul). 



Pojam felonije, to jest onih prestupaka i zlocina, radi kojih se spahija sa 

 timara ima svrgavati (ma'zul), nije u kanunamama definiran, ali po samoj naravi 

 stvari spada pod feloniju, ako se spahija ne odazove svojoj duznosti, da na poziv 

 polazi na vojsku. Pravo svrgavati spahije imao je nakon ponovne opomene i valija 

 pokrajine. Tako je primjerice bosanski valija Ibrahimpasa za srpskog ustanka 

 izdao 7. ramazana 1224J) {= 17. okt. 1809.) bujrutliju, kojom nalaze, da se spahije 

 Osman Pilavic, drugi Osman Pilavic, Mustafa Maslo, Mustafa Kazazovic, Mustafa 

 Mankic i Salih spahija, koji po izvjestaju bosanskog alajbega nisu na poziv stigli 

 pod bosanski sandzak (barjak), opomenu, da se s mjesta dignu i podu na opre- 

 dijeljeno im mjesto, a ako se nebi odazvali ovom ponovnom pozivu, da se svrgnu 

 i njihov dirlik da se dade drugome, koji je sposoban vrsiti spahinsku sluzbu. 

 Istoga dana izdao je pasa drugu bujrultiju a s njom je poslao svoga mubasira u 

 Sarajevo te se prijeti svrgnucem bosanskom tefterdaru Osmanbegu Dzeneticu, 

 koji je bio posjednik ziameta, ali se ustrucavao da vrsi svoju sluzbu a mubasir 

 imao je zapovjed, da ga povede sobom*). 



Tezi stepen felonije od neposluha bila je buntovnost te se je kaznjavala ne 

 samo svrgnucem, nego i proskripcijom. Kao primjer navodim slucaj, koji se desio 

 god. 1239. (=1824.), kada su tri krajiska kapetana, Mehmed bihacki, Murat 

 ostrovicki i Hasan pecki digh bunu te je vezir Sirri Selimpasa 23. zilhidzeta 



») Kanuni dzedid od 15. zilkadeta 1132. (= 19. sept. 1720.). 

 ») Marginalna nota u kodeksu od god. 1182. str. 123. 

 ») Originalna bujrultija u arhivu zem. muzeja br. 918. 

 *) Ibidem, br. 919, 



