40 



svojih djedova, da ce beglerbegu, ako mu stigne do usiju, da uzimlje ovaj porez 

 od spahija, odsjeci glavu i neka stigne bozije prokletstvo, kogod bi se usudio 

 ovaj od njega dokinuti porez pobirati'). 



Hasovi. 



Posebna vrsta zemalja u timaru bili su takozvani hasovi (has, pi. havds) 

 iii hasazemlje. Isprva se pod hasom razumijevao carski hasi-humajun, to ce reci 

 onaj dio osvojenih zemalja, koji je po starom turskom ratnom pravu pripadao 

 caru kao dio plijena. Te su bile zemlje osobno vlasnistvo sultana, na kojima je 

 on pobirao prihode u svoju licnu a ne u korist drzavnu, dakle u neku ruku 

 krunska dobra. U Bosni se ovakovi hasovi spominju vrlo rano. Odmah iza osvo- 

 jenja Bosne zaplijenjena su golema imanja Pavlovica, posto je zadnji vojvoda 

 ove kuce u ratu 1463. poginuo, i pretvorena u has. Tako su kotar Vlasenica 

 postali has, u Olovu bili su glasoviti olovni, u Srebrnici stari srebrni rudnici na 

 carskom hasu i danasnja Foca bila je carski has a u Dubrovniku nasao sam 

 5ak i gruntovni izvadak svih cifluka, koji su pod kraj XV. vijeka spadali focan- 

 skom hasu. 



Prihodima ovakovih hasova upravljao je sam car a razumije se, da oni 

 nisu davani spahijama u leno. U starije doba davali su se prihodi carskih i divan- 

 skih hasova pojedincima na mukatu, t. j. na zakup za stanovitu pausalnu svotu 

 i to, kao i vakufske nekretnine, obicno samo na jednu godinu ili bar na odredeni 

 rok. AH financijalne neprihke, u kojima su se carevi, a jos vise drzava, nasli u 

 poslije doba, ponukali su sultane, da se domognu momentano povecih svota, 

 davati svoje hasove dozivotno u zakup za svotu, koja se imala unapred isplatiti. 

 Ovakovi dozivotno iznajmljeni hasovi zvali su se i malikjane, ako je onaj, komu 

 je bila podijeljena (zvao se muhasil), imao pravo pobirati u svoju korist sve 

 poreze doticnog podrucja'). Takova malikjana bila je, kako saznajem iz doku- 

 menata XVIII. vijeka i zupa Birce, nekoc vlasnistvo kuce Pavlovica, a malikjana 

 bilo je i u stolackom kotaru, kako to saznajemo iz jednog pisma') u dubrovackoj 

 arhivi, Zulfikarkapetana Rizvanbegovi(3a, zapovjednika grada stolackoga, 

 komu je car podijelio malikjanu a da je od prihoda njenih imao davati ulefu 

 (placu) agama i neferima (vojnicima) stolackim i pociteljskim. U toj malikjani 

 imao je pravo pobirati i tapijsku pristojbu, jer je pismo pisano bas u namjeri, 

 da poduci Dubrovcane, da su i njihovi podanici, koji bi u njegovoj malikjani 

 posjedovali »carsku zemlju« (t. j. miriju), kao i Turci i ostala raja duzni, ako koji 

 posjednik umre, placati tapiju i da je suprot zapovjedi careve, da se zemija drzi 

 na osnovu starih tapija. 



Osim carskog i divanskog hasa bilo je spahinskih hasova a takov posebni 

 has dobivao je u svom spahiluku svaki spahija. Ove spahinske hasa-zemlje bile 

 su oprostene od poreza i nisu se mogle davati pod tapiju, nego ih je spahija sam 

 obradivao ili ih dao za se obradivati te su u neku ruku bile slicne zemlje kao 

 i danas u Bosni begluci ill takozvani ^Salland" u starih Qermana. Ni 



») Ovaj zanimivi dokumenat nasao sam u jednoj staroj zbirci pisama (medzmua). 

 *) Ako je imao pravo pobirati samo stanovite poreze — ovcarinu, pcelarinu i si. — zvao 

 se je zakupljeni posjed arpalik. 



*) Pismo priopdo sam u Olasniku zem. muzeja 1914., sv. 4, 



