niz rukopisnih kodeksa, koji danas predstavljaju vec malu biblioteku. To su 

 citavi nizovi kanunama, berata, tapija i drugih spomenika. §to me je u njima 

 osobito zanimalo, to sam iz njih izvadio a pri torn pomagali su mi, prevadajuc 

 i kolacionirajud, prijatelj g. Fehim ef. Spaho a osim njega i gg. Be baud din ef. 

 Sehovic i Riza ef. Muderizovic. Njima se ovdje najsrdacnije zahvaljujem na 

 trudu i ustrpb'enju, kojim su me u ovom poslu pomagali! 



Za prikaz sredovjecnih feudalnih prilika dobro mi je doslo i nekoliko listina 

 dubrova5ke arhive, koje sam naknadno nasao te sam ono, sto sam o tom prije 

 pisao, njima popunio, ali tursko doba posve je iznova obradeno, jer sam imao 

 na raspolaganje kud i kamo obilnija i autenticnija vrela, nego kada sam napisao 

 onu prvu svoju studiju o ovoj temi. 



Prikazujuci turske agrarne prilike moram narocito naglasiti, da slika, koju 

 izlazem, ni najmanje nije potpuna. Vrela, sto sam ih obreo, tako su bogata i 

 obilna, materija, sto ju obuhvataju, tako je opsezna i raznolika, da bi trebalo 

 koji desetak godina, da se pomno do u sitnice prouce. Meni je bilo stalo samo 

 do toga, iznijeti ono, sto je mene osobito zanimalo, sto ima opcenitije znacenje 

 a stalo mi- je bilo i do toga, da se bar od prilike vidi, kako su bogata pravna 

 i historicka vrela ove struke a da je malo koji i slutio o tom bogatstvu. 



Ovaj kratki prikaz namijenjen je samo starijoj dobi, to jest onoj, kada su 

 se turske agrarne institucije razvijale jos bez ingerencije stranih vlasti, posve 

 autonomno. U doba »reforma«, koje nisu ni reformatore ni reformirane zado- 

 voljili, zasao sam samo u toliko, koliko je potrebno, da se slika upotpuni. 



I. Osvrt na srednji vijek. 

 Plemenski ustav. 



Da uzmognemo bolje shvatiti prerogativa sredovjecnog bosanskog plemstva 

 i pretenzije njihovih muslimanskih potomaka, potrebno je, bar ukratko, osvrnuti 

 se na glavno nacelo naseg sredovjecnog ustava. 



Hrvati, koji se za svoje seobe naselise u Bosni, imadahu kao i njihovi suple- 

 menici u Hrvatskoj i Dalmaciji od starine gentilni ustav. Plemena — genera- 

 tiones — bila su elementi, iz kojih se sastavljase drzavna zajednica a predstav- 

 nici im bijahu poglavice plemena — zupani. Kao primus inter pares isticao se je 

 nad njima vladar, bio on ban ili kralj, koji je do te casti dospio ili izbororn ili 

 uslijed sretne politicke konstelacije, koja je njega i njegovo pleme uzdigla nad 

 ostalim te je postao prvim predstavnikom drzave. Suverenstvo, skopcano uz 

 njegovu osobu, nije bilo licno njegovo pravo, nego ga je on uzivao tek kao pred- 

 stavnik i starjesina svoga plemena. Zato primjerice u Bosni ban Stefan I. ne izdaje 

 vaznije drzayne listine sam, nego uvijek zajedno sa svojim najblizim surodnikom, 

 s bratom Vladislavom (1322.— 1323.), banica Jelisaveta ja, sinom si, banom 

 Stjepanom II. a spomenuti Vladislav sa.kneginjom Jelenom i njenim sinom banom 

 Tvrtkom i sa bratom knezom Vukom i t. d.O. Ta praksa prelazi i u prvo doba 

 kraljevsko. Suverenstvo vladarevo postaje tek onda potpunim, ako njegove odluke 

 ratificiraju plemena, odnosno zupe, koje su u svako doba na »slavnomdvoru« 



*) Kako se zajednica odnosila i na alodiialni posjed pokazuje nam primjer iz godine 1060., 

 sto ga malo nize iznosimo. 



