50 



glasi: »Prasuma (karadag) nije nicija, ona pripada onom, ko ju ozivi, neka ga 

 niko ne smeta, neka on daje filuriju a vise neka mu se ne iste; a posto je platio 

 svoju filuriju, neka u nj niko ne dira i neka je osloboden od svih nameta*. 



Filurijske zemlje mogle su se prodavati i nisu nakon prodaje gubile svoj 

 filuridzijski karakter a dokaz tomu mi je jedna tapija od god. 1178. (= 1764./5.), 

 kojom spahija Sulejman, komu pripadaju spahiluci u Nevesinju i 2abicu odobrava 

 prodaju njive zvane »Qladni cair« u selu Obodskom u kadiluku Lubinju. Kupac, 

 hodza Ebubekir, platio je kupovninu od 1960 akci a spahiji po zakonu ustanovljenu 

 tapijsku pristojbu te mu spahija daje „marifetnamu" uz uvjet, da svake godine 

 placa resmi-filuriju. 



Filuridzijskili sela bilo je i na Duvnu te se spominju u jednom fermanu od 

 god. 1228., a od njihovih resmova podmirivali su se troskovi posade Novoga u Suto- 

 rini (Sedi Dzedid) a bilo ih je i u Drobnjacima u Crnoj Qori, najplodnijem rasa- 

 distu vlaskih iseljenika u Hercegovinu i Konavlje, koji su placali bezima Selmano- 

 vicima t. zv. baduhavai-eflakanije (vlasku baduhavu^). 



Zanimive uspomene ovoj filuridziji nasao sam prilikom jednog putovanja u 

 Rami. Tu su od starine sela Varvara i Kopci6i bila filuridzijska a duznost im se 

 sastojala u tom, da uz onaj osobito u zimno doba teski uspon sa vrela Rame 

 na Vukovsko polje na Kupresu do Klapavice obiljezavaju put i, ako ustreba, da 

 sprovode putnike i prate drzavne komore. Ovi filurdzije iz sela Varvare zastupali 

 su nacelo, da ih filurija stiti ne samo od starih obicajnih poreza, nego i od svih 

 nameta, sto bi ih drzava nametala na ostale podanike. Kada je sultan Bajazid 11. 

 god. 1500., da podigne svoju mornaricu, nametnuo na citavo carstvo novi porez, 

 takozvani avarizi divanije, koji se sastojao u tom, da je svaka deseta kuca imala 

 staviti po jednoga mornara ili da se od toga otkupi novCanim prinosom, ustrucavali 

 su se Varvarani, avariscijama placati avariz te su ponovno prosvjedovali na Porti, 

 a tom nasao sam i ferman, od god. 1067., kojim se njihovo stanoviste opravdava 

 te se oslobadaju od avariza. Nasao sam jos druga dva fermana od godine 

 1108. {— 1696.) i 1194. (= 1780.), s kojima se seljacima filuridzijama u Varvari 

 potvrduje ta povlastica, ali vec slijedece godine dodose opet avariscije, da od 

 njih kupe avariz te su se radi toga potuzili valiji. 



Kao i Varvarani bili su i bezi Kopcici filuridzije i oprosteni od rajinskih 

 poreza, a dokaz tomu nasao sam u dva sluzbena spisa iz god. 1177. (= 1763./4.) 

 i 1257. (=1841.) Prvi od 1177., odnosi se na 13 cajra begluka, sto ih je 

 prodao Abdul Fetahbeg Kopcic, za koje se svake godine placala resmi filurija. 

 Zanimivo je, da se tu filuridzijska zemlja zove beglukom te se prema tomu 

 smatrala osobnom svojinom. Drugi dokumenat od god. 1257. izdan je od duvanjskog 

 kadije Aliefendije, koji nalaze Dzaferbegu u Kongori, da plati Mustajbegu Kopcicu 

 za sest godina zaostalu filuriju od svojih cifluka. U dodatku veli se, da su tu 

 filuriju naplacavali na pola beg a na pola njegovi ciftcije^). 



Privilegij filurdzija ostao je u krijeposti sve do godine 1267. (=1851.) a 

 onda je, sudeci po jednom valinskom cirkularu, sto sam ga takoder nasao u 

 originalu, dokinut. Izdao ga je 9. sabana bosanski valija Ali Rizapasa^). 



*) Ferman sultana Mahmuta 11. od 3. redzepa 1228. u zbirci zem. muzeja u Sarajevu. 



*) Originalni dokumenat u zbirci zem. muzeja. Nasao sam i njega u Rami. 



*) Originalna okruznica u zbirci zem. muzeja. NaSao sam ju u Varvari kod Rame. 



