51 



VI Seoski posjed i njegovi tereti. 



Cifluk. 



Povrsina ziratne zemlje mjerila se vec u staro doba na dunum. Sve kanu- 

 name bez razlike racunaju, da je dunum prostor od 40 koracaja u duljinu i u 

 sirinu, dakle 1600 cetvornih koracaja a raCunajuci korak na 75 cm duljine, bio bi 

 dunum 900 /n^ ane, kako se danas raCuna, 1000 m^. U jednom kodeksu iz Usti- 

 koline pise o ovoj mjeri oyo: Mjera, koja se po serijatu upotrebljava u eraziji, je 

 60 zira (lakata) u duljinu i sirinu, u cetvorini 3600 zira. Dunum, koji se upotreb- 

 ljava u ovoj zemlji (Bosni) ima u duljinu i sirinu 45 zira te je za 25 zira veci 

 od trecine serijatske mjere. 



U jednoj focanskoj' kanunami nasao sam zabiijezeno, da se na dunum u Bosni 

 racunao prostor od 75 terzijskili arsina u duljinu i 75 u sirinu a u jednoj kanu- 

 nami, koja se zove narocito bosanskom, zabiljezene su i ove mjere: Jedan 

 milj je duljina od 4000 koracaja a trecina od jednog fersaha; korak racuna 

 se na I'/j zira (arsin) a svaki arsin na 24 palaca ili prsti. 



Imenom cift, danas 5ifluk, oznacuje se agrikulturna jedinica, koja je u 

 rukama jednoga seljaka. I on je imao stanovitu velicinu, koja se doduse nije 

 izrazavala jedinstvenim opsegom povrsine ali jedinstvenom ekonomskom vrijed- 

 nosti. Cift za pravo znaci par volova, dakle bi ciftluk bio onaj prostor, sto ga 

 jedan seljak moze sa jednim parom volova obradivati. Cifluk se opet dijelio na 

 dva jar ma (okuzlik od okiiz = v6) a na jedan okiizlik ili jaram racunalo se 

 dvije ziule, t. j. civije, s kojima se jaram sapinje (Cod. Ust. I. 22.) Mjerenje 

 povrsine zemalja po radnom efektu jos je i danas u Bosni u naroda u obicaju 

 te se kopace zemlje racunaju na mo tike, livade na kose a pasnjaci racunaju 

 se u nekim dijelovima Hercegovine na kobile, t. j. na prostor, sto ga kobila 

 sa zdrebetom za godinu dana popase. Pa kako se cift dijeli na jarmove- i civije, 

 tako se i *kobila« dijeli na 4 plo5e a ploca na 6 klinaca. 



Posto vrijednost zemlje ovisi o njenoj rodnosti i lahkoci obradivanja, racu- 

 nalo se u bolje zemlje manje dunuma na citav cift a u losije naravski vise. 

 Kanuni razlikuju po bonitetu tri klase zemlje: od najbolje, a to je ona, na kojoj 

 rada pirinac i pamuk, ide na 5ift 70 do 80 dunuma, od srednje po 100 a od lose 

 do 130 dunuma. Ovu razdiobu pridrzao je i ramazanski zakon (§ 131.). 



Integralnim dijelom svakog cifluka smatrale su se i zgrade, staje, stoka, 

 ratarsko orude te usjevi na njivama, prem je to bilo mulkovno vlasnistvo posjed- 

 nika. 



U nacionalno-ekonomskom vidu bilo je vazno nacelo u turskom agrarnom 

 zakonodavstvu to, da se sto vise osigura nedjelivost seoskog posjeda i cifluka, 

 koji je bio i velicinom tako odmjeren, da na njemu jedna tezacka kuca moze 

 pi sve dobro ziviti i lahko podmirivati dace i poreze. Velicina cifluka, ustanov- 

 Tjena prema bonitetu zemlje na 70 do 130 dunuma, dakle po nasoj danasnjoj 

 mjeri na 6 do 11 hektara, posve je bila dovoljna agrikulturna jedinica, koja je 

 dozvoljavala u dobrim rukama svakako intenzivni i produktivni privredni rad. 

 Ako je tursko zakonodavstvo priznavalo doduse i manjih cifluka, pola i manje, 

 razlog bio je tomu dvojak: jedan, mozda glavniji taj, da su Turci u novoosvo- 

 jenim zemljama jamacno nasli manje agrikulturne jedinice i ostavili ih, obzirom 

 na domace ziteljstvo, na snazi, drugi da je iskr5ivanje ve(3ih komada suma bilo 



4* 



