52 



skop5ano velikim troskovima, koje nije uvijek pojedinac mogao snositi te se 

 s toga zdruzio sa kojim ortakom a 5ifluk, koji je tako postao, bio je onda zajed- 

 nicki (Serik). Ali da se i u ovom slucaju zaprijeci komadanje cifluka, odredio je 

 stari zakon, da nakon smrti jednog ortaka ima drugi u nasljedstvu prednost 

 pred ostalim bastinicima. Medutim princip »humaniteta«, koji je cesto veliki 

 neprijatelj opcim socijalnim ustanovama, i ovdje je oborio ovu ustanovu te je 

 kasnijim zakonom ustupijeno prece pravo nasljedstva blizoj rodbini umrlog suvlas- 

 nika pred njegovim ortakom. 



Da se zaprijeci komadanje seoskog posjeda, izdana je i druga ustanova: 

 ako naime na zajednicarskom cifluku jedan od suvlasnika bez pomoci drugoga 

 sam svojom mukom iskrci komad sume i pretvori u njivu, postaje i drugi zajed- 

 nicar suvlasnikom ove njive^. 



Najveca opasnost po integritet agrarnih; jedinica lezala je u serijatskom 

 nasljednom pravu, koje je po citavoj svojoj tendenciji islo bas za tim, da se, 

 priznavajuci u stanovitom razmjeru i najdaljoj rodbini nasljedstvo, zaprijeci, da 

 se u jednoj ruci nakupi veliki imetak te ga je katkada raskomadalo upravo na 

 minimalne dijelove. Da je ovo pravo vrijedilo i za agrarni posjed, bila bi neiz- 

 bjeziva posljedica, da se cifluci nakon dvije ili tri generacije atomiziraju u sitne 

 dijelove i time nastane ne samo u pravnom vidu velika zbrka, nego bi i agri- 

 kulturna eksploataeija zemljista stetovala. I bas zato je agrarnim kanunima za 

 erazimiriju uveden posve drugi bastinski red, koji pravo bastinstva — haku 

 intikal — priznaje samo sinu a ako njega nema ostaloj svojti tek prece 

 pravo, da na ispraznjeni cifluk stece haki karar^), plativ odredenu tapijsku 

 pristojbu. 



Da li je osmanlijsko zakonodavstvo pobudu za ovo islamu skroz neobicno 

 nasljedno pravo nalazilo u Perziji, kao sto je tamo nalazilo i uzor feudalnim 

 spahinskim institucijama ili mozda na evropskom tlu, to necemo istrazivati. 

 Sigurno je to, da je tursko zakonodavstvo istom brigom, kojom je branilo spahiji, 

 da u vlastitom spahiluku u svojoj ruci kommassira latifundija, branilo i seoski 

 posjed od raskomadanja, a ta sama cinjenica je dovoljna, da obori bajku o nesre- 

 denosti pravnih agrarnih prilika u turskom zakonodavstvu. 



Kako se je zakon brinuo za sigurnost i trajnost posjeda, vidi se najbolje 

 po toj ustanovi, da posjednik, koji bi uslijed vise sile bio lisen svoga posjeda, 

 uvijek moze, plativsi troskove, zahtijevati da mu se ovaj vrati. Tako ustanov- 

 Ijuje zakon, ako raja, koja bi kao zarobljenik camila u tamnici te bi od nevolje, 

 da se odkupi suzanjstva, prodala svoj posjed, pa makar to i sam spaliija odobrio, 

 da ova prodaja nema krijeposti i prvasnjem vlasniku pridrzaje pravo, da moze, 

 vrativ kupovninu, zemlju opet preuzeti. (Cod. Ust. II. 3.) 



Seoski mulk. 



Obicno se drzi, da je mulkovna zemlja samo ona, koja se nalazi unutar 

 granica grada ili kasabe a sto je izvan " nje, da je erazi-mirija* Medutim ta je 



') Iz kanuname Okciceve, mektubcije Mehmedefendije u doba sejhulislama Jahjaefendije. 

 OkCizade bio je 1595.— 1597. rejsefendija a na glasu kao izvrsni stilista. Jahjaefendija bio je §ej- 

 hulislam 1622.— 1623. 



^) Pravo nastupa, Besiandsrecht. 



