57 



porezi, kaji su se placali u redovito ustanovljenoj visini, bez obzira na koliciiiu 

 roda, subsuniiraju se pod inienom haradzi-muvezaf^). 



Desetina. 



Qlavni porez, sto ga je posjediiik erazi-mirije imao da placa od roda svojih 

 zemalja, bijase serijatom ustanovb'ena desetina (usur, pi. asar> a ta se desetina 

 sve do najnovije doba davala u naravi. Ona nije uvijek odgovarala pravoj dese- 

 tini, nego je bila negdje i veca a dozvoljeno je bilo u nekim krajevima da dosize 

 i visinu do polovine. ^ 



-^ §to se tice dostave desetine od priiioda, vrijedilo je za zitarice, da se daju 

 »na resetu«, to jest prociscene a kod ustanovijivanja kolicine, koja pripada 

 spajiiji, imao je on po najstarijim kanunima pravo, da od osam snopova na 

 njivi odabere jedan, da ga donese na guvno, tamo ovrse i prema tom pro- 

 racuna visinu svoga prihoda. AKo spahija u roku od osam dana iza zetve ne 

 bi dosao ili posiao koga, da procijeni prihod, imao je posjednik zemlje da sazove 

 imama i starjesine sela te da oni procijene a njihovoj procjeni nije spahija u tom 

 slucaju mogao proiusloviti. 



Spaliiji duzan je bio svaki posjednik zemlje da donese hak ili u hambar 

 ili na obljizni pazar*), ali od te duznosti bill su oslobocjeni askeri, to jest 

 Ijudi, koji pripadahu vojnickoj, cinovnickoj ili svecenickoj klasi. U prijasne doba 

 valjalo je donositi liakove i u tvrdave, ali posto je to za narod bilo teretno, 

 dokinuli su vec stariji kanuni tu ustanovu te ju spominju samo kano reminis- 

 cenciju. 



Hambar imao je biti po propisu zakona nacinjen od dasaka na catmu a 

 duzni su bill i raja i neraja sela, koja u njem obraduju zemlju, da taj hambar 

 nacine o svojoj muci. Medutim spahija nije smio, ako se u jednom selu pokvari 

 hambar, nagoniti seljake drugoga sela, da u tudem selu grade ili popravljaju hambar. 



Salarija* 



Zajedno za desetinom placali su krscanski podanici porez, nazvan salarija, 

 koji je svakako predislamskog porijekla. Rijec salar V znaci zapovjednika, 

 sipehsalar= vrhovul zapovjednik. Salarija bice porijeklom nesta slicna kao sredo- 

 vjecni descensus, to jest duznost podanika, da svoga gospodara, bio on knez ili ko 

 drugi, kada bi doputovao k njima, goste i konje mu hranom opskrbljuju. U jednom 

 sam kodeksu nasao izricnu potvrdu u tom, jer se veli, da se salarija daje u ime 



>) Muvezaf izvodi se od vaz' = duznost. Ovaj harac ne vaija zamijeniti sa onim hara- 

 cem, Sto su ga pladali u Turskoj krscanski podanici u ime otkupa od vojnicke duznosti. Za 

 vlade sultana Muhameda III. i vezirovanja glasovitog Sinanpase, god. 1004. (= 1596.) ustanov- 

 Ijeno je, da se u ime potonjeg haraCa uzimlje od muske giave godisnje 150 akci. Od toga ide 

 140 akci u carsku blagajnu (dakle ne spahiji) a 10 akci u ime troSka i place haracniku, koji taj 

 porez pobire. 



*) Sarajevska kanunama definira pazar ovako: Pod pazarom razumijeva se mjesto, gdje 

 se prodaju zemaljski proizvodi i to takav pazar, na komu je dozvoljeno prodavati pro- 

 izvode bilo na veliko ili na male. 



U jednom kodeksu iz god. 982. (1575.) ograniCuje se duinost, da se hakovi donose na pa^ 

 zar, u toliko, da ovaj ne bude udaljen vi§e od dana Jioda. 



