61 



bio duzan spahiji nikoju sluznost a gdje ju je davao, bio je to jamacno sredo- 

 vjecni relikt a ne sa zalionom utvrdena duznost. Tako je bila po kanunami od 

 973. u Bosni samo krscanska raja duzna, da tamo, gdje ima begluckih vinograda, 

 od svake kuce po tri dana radi a gdje nema vinograda, nije bila duzna na spa- 

 hinoj zemlji nikako raditi. Ista kanunama zabranjuje spahijama, da raju nagone 

 na rad konjima i kolima a novi kanun za vilajet Bosnu od god. 1047. (1637.) 

 dokida i spomenutu, od starine obicajnu trodnevnu sluznost posvema. 



Iznimaka i polaksica u davanju poreza bilo je u Bosni kao pogranicnoj 

 zemlji dosta. Veliki dio naroda, koji je na granici iii na opasnim klancima cuvao 

 strazu i brinuo se za sigurnost zemlje i prometa, bio je oprosten od vecine 

 rajinskih poreza te je uzivao svoje zemlje ili posve besplatno ili je bio duzan 

 davati u novcu stanoviti godisnji porez. Ovi predstavljali su posebnu klasu 

 agrarnog ziteljstva. Amo idu prije svega takozvani vojnici i filuridzije, o 

 kojima smo se potanje zabavili a osim njih i drugi, vecinom krscanski zitelji. 



Vec u prvoj cetvrti XVI. vijeka posagradili su bosanski sandzakbezi, 

 Skenderpasa, Junuzpasa i Firuzbeg') nekoliko gradova, medu kojima se u 

 jedno] kanunami imenice spominje Priboj, jedino u tu svrhu, da se osigura 

 sigurnost prometa. U tim gradovima sagradeno je po 20 kuca, koje su dobili 

 besplatno vojnici uz uvjet, da se brinu za sigurnost puteva a ako bi se desilo 

 gdje kakovo razbojstvo, imali su najblizi vojnici dati za nj odstetu. Slicna straza 

 smjestala se na opasnim klancima, derbendima, a strazari zvali su se der- 

 bendzije, koji su bili razmjesteni po svoj Bosni a osim 10 akci spendze, te po 

 jedne kile psenice i jecma i desetine od vinograda, nisu davali nikako drugog 

 poreza i bili su oprosteni i od divanskih i obicajnih nameta. I ove derbendzije 

 imali su jamciti svojim imetkom za svaku stetu, koja bi zadesila putnika na 

 njihovom putu. 



VII. Pravo baStinstva, tapije i alienacije. 



Stariji zakoni a i definicije Ebusuuda priznavaju u erazi-miriji pravo nepo- 

 srednog nasljedstva — haku intikal — bez placanja tapijske pristojbe, samo 

 direktnoj muskoj lozi iza oca, dakle sinovima*), a ako njih nema, postaje zemljiste 

 mahlul^) te ga je spahija mogao davati komu god hoce, ako mu plati tapiju. Ovo 

 ograniceno shvacanje imalo je mnogo nepodobstina, jer je u jednu ruku spahija 

 mogao svoj polozaj na stetu bliznje rodbine bivseg posjednika ili na stetu suse- 

 Ijana zlo upotrebiti a u drugu ruku u jedno selo, bez pitanja suseljana, naseljivati 

 elemente, koji ovim mozda nisu bili po cudi. I zato su ustanove o nasljedstvu 

 pojedinim fermanima i mladim kanunima u toliko prosirene, sto se blizoj rodbini 

 posjednika a poslije nje i blize zainteresovanim licnostima osiguralo pravo prvo- 

 kupa ili bolje »pre5e pravo na tapiju« ovakih mahlul zemljista i sto su se 

 posjednicima tapijskog prava (haki-tapu ashab) prema stepenu njihova interesa 



^) Skenderpasa Mihajlovic bio triput bosanski sandzakbeg : 1478.— 1480., 1485.— 1491., 

 1499.-1504.; Firuzbeg (Ferizbeg) 1505.-1512. a Junuzpasa dvaput: 1512.-1513. i 1514.-1515. 



*) Fermanom od 15, sevala 1012. (= 1604.) priznato je sinu pravo nasljedstva i iza matere, 

 ali je morao placati tapiju po procjeni nepristranih muslimana. 



') To tt redi, pripada opet drzavi. 



