63 



»Ako u jednom selu sahibi-erz zemlju, koja je postala mustehiki-tapu, 

 dade stanovnicima drugoga sela sa tapijom, moze onaj (iz prvog sela), 

 koji je potreban zemlje do godine dana uzeti onu zemlju a ako prode 

 godina, ne moze uzimati. 



»Kci je preca od oceva brata. 



»Za amidzu i amidzica nije se ishodio tapijski ferman. 

 »Brat ocev po materi i ocev (pravi) brat u tom su pogledu ravno- 

 pravni, ali ako otac ima pravog brata, ne moze uzimati drugi brat po 



po materi. Bratu po materi nema tapijskog prava«. 



To sto je u ovom dukumentu sumarno izrazeno, nije plod jedinstvenog zako- 

 nodavstva nego reforma i novela, kojima se stari zakon, koji je tek od god. 975. 

 isklucivo priznavao besplatno bastinsko pravo sina, dakle direktne muske loze, 

 prema potrebama vremena u toliko prosirivao, da se je bar pravo prvokupa na 

 mahlul zemljista priznavalo najblize interesiranim osobama. 



Sinovljevo') bastinsko pravo moglo je doci direkte u opreku sa inte- 

 resima sahibierzovim u onom slucaju, ako bi iza oca ostao malodobni sin, koji 

 nije sposoban obradivati cifluk i prema tomu davati u punoj mjeri hakove. I za 

 taj slucaj stiti zakon sina, jer ga ne tereti niti duznoscu, da se brine za nekoga, 

 koji ce zemlju mjesto njega obradivati, nego je na volju spahiji, da za vrijeme 

 malodobnosti bastinika zemljista ovo dade po drugom obraditi a sinu pridrzano 

 je pravo, da 10 godina iza nastupa punoljetnosti moze zaiskati od spahije cifluk 

 te mu ga mora vratiti besplatno. Pace, ako bi ko isplatio ocev dug i na temelju 

 toga trazio pravo na zemljiste, nije mu bilo od koristi, jer je za dug jamcio samo 

 ostali imetak a ne erazimirija. (Kanun tevkije Dzelalzade od 1010. (1601./2.) 



Sinovljevo pravo zasticeno je i u toliko, da zemlja nebj postala ni u onom 

 slucaju tapuje miistehak, ako bi sin za vrijeme oceve smrti bio u suzanjstvu te 

 se nebi obradivala iii ako bi bio u tudini a drugi bi ju prisvojio, jer je sin mogao 

 ocevu zemlju zahtijevati, cim bi se vratio i to u prvom slucaju deset godina iza 

 svog povratka. Ako je spahija medutim bio izdao zemlju pod tapiju, nije bio 

 duzan sin vratiti kupovninu, jer se drzi, da je u tom slucaju svota za tapijsku 

 pristojbu ekvivalent za pogodnosti uzivanja. 



Jedini slucaj, kada sin gubi pravo na ocevu zemlju jest, ako postane oco- 

 ubojica. U tom slucaju daje se zemlja kceri, ali je potrebno, da ubojstvo bude 

 dokazano a ubojica osuden. 



Sinovljevo pravo na ocinje zemljiste ostalo mu je i u tom slucaju, ako bi 

 mu otac bio radi ubojstva (magzuben katl = Ji C j,ii* ) bio osuden na konfiskaciju 

 imetka, jer se ono moglo samo onda davati drugomu, ako nije imao sina. 



Ako je posjednica cifluka bila zena, imao je samo sin pravo nasljedstva, ali 

 je u tom slucaju po fermanu sultana Ahmeda od 15. sevala 1014. {— 1607.) morao 

 platiti tapijsku pristojbu. 



Sinovljevo pravo nasljedstva mijenja se i u onom slucaju, ako je otac bio 

 krscanin a sin se poturcio. Pravni odnosaj, koji bi tu nastao, nisu ni kanuni a 

 ni muftije uvijek jednako ocijenjivali. Tako je sejhulislam Muhamed Behajia 

 jednom fetvom ustanovio, da od oca krscanina na sina muslimana ne moze zemlja 



Do god, 975. morao je i mu§ki direktni nasljednik preuzimljudi oCevu zemlju placati 

 bedelimisl, a tek ove godine oproSten je od toga. 



