12 



I doista, nije potrajalo dugo, te je 1835. dosao u Bosnu Ahmed Bahribeg, 

 celiaja Mehmed Vedzihipase, koji je imao da dokine kapetanluke i tako da svrgne 

 veliki dio bosanskih spahija. Istina, on je uporedo imao da razdijeli zemlju u 

 muselimluke i da muselimima imenuje vecinu dosadanjih kapetana, ostavljajuci im 

 njihovu funkciju, makar pod promijenjenim imenom, ali posto je valija imao pravo 

 imenovati i svrgavati muselime, dokinuto je tim bastinstvo kapetanluka bar u 

 principu. Premda tadanja generacija kapetana usiijed ove reforme nije materi- 

 jalno stetovala, nije ni ona prosia bez bune. Ovaj puta stavili su se na celo 

 buntovnicima krajiski kapetani: krupski Mehmedbeg, ostrozacki Muratbeg Besi- 

 revid, kijucki Jasarbeg i petrovacki Mustajbeg Sinekcic i samo provala karlo- 

 vackog generala Waldstattena u Krajinu a ne Vedzihipasina vojska zaprijecila 

 je, da se buna razmahne u onoj mjeri kao ustanak Husejnkapetanov. 



Doskora dosao je red i na ostale spahije, da se i oni podvrgnu reformi. 

 Nakon sto se donekle utisaia u Bosni buna, poceo je Mehmed Vedzihipasa, da 

 od bosanskih spahija, koji su od starine bih konjanici, ustroji pod imenom suvari 

 redife konjanicku rezervu u cetiri alaja, od kojih su po dva sacinjavaU jednu 

 livu (diviziju). Na celu ovim odjeHma biH su miralaji, odnosno mirilive. Da se 

 pomalo uklone sve uspomene, koje bi sjecale starije organizacije, uklonjeni su u 

 ovoj redifi svi stari nazivi za pojedine sarze i nadomjesteni novim 0- Ovi suva- 

 rije imah su se u odredeno vrijeme naci na odredenom mjestu, da se kao i 

 ostah vojnici vjezbaju, a koji se nebi odazvao ovoj duznosti, onomu bi se kao 

 i prije, kada spahija nebi dohodio na mulazemat, oduzimao timar (1836.). 



Prem se ovim reformama nije nikako diraio u supstanciju spahinskih timara 

 i u njihovo staro pravo pobiranja dohodaka, nisu se bosanski spahije mogh snaci 

 s tim, te zemlja ni sHjedecih godina nije mogla da izide iz trzavica i nemira. 



Tanzimat. 



Reforme, sto ih je zapoceo Mahmud II., nastavio je sultan Abdul Medzid, 

 koji je naumio, da citavu upravu svoje carevine reorganizira u modernijem duhu. 

 26. sabana god. 1255. (1840.) u nedjelju izasao je njegov glasoviti hatti-humajun, 

 procitan narodu na trgu Dulhane, u kom su oznacena temeljna nacela naum- 

 Ijenih reforma: sigurnost savjesti, postenja i imetka; reorganizacija 

 poreza i vojnistva; preustrojstvo sudstva na osnovu opcega zakonika i 

 jednakost gradana bez obzira na vjeru. 



Tanzimati hajrije (reforme), sto ih je Abduimedzid ovim hattom^) inaugu- 

 rirao, ticale su se, i ako se u dokumentu ne spominje imenice, bitno i agrar- 

 nih ustanova, jer se obecaje obzirom na poreze pravednije rasporezivanje, 

 dalje dokinuce zakupa poreza i napokon uvedenje opce vojnicke duznosti a tim 

 se za pravo obaraju temelji spahinske institucije. I u ovom potonjem valja nazri- 

 jevati glavno poticalo silnom pokretu protiv tanzimata, koji je domala uzvitlao 

 citavom Bosnom. 



Stogod je u Bosni bilo spahija nazrijevalo je u reformama, sto ih Abdui- 

 medzid obecaje, svoju propast, jer ako se uvede opca vojna duznost i redovita 



1) Safvetbeg Basagi(S: Kratka uputa u povijest Bosne i Hercegovine, str. 151. 

 *) Hatt zna2i za pravo potez perom a oznacuju se ovom riie5i pisma, odnosno dokumenti, 

 3 dodatkom »humajun« carski edikti. 



