85 



Saferska naredba. 



U saferskoj naredbi valja nam prije svega istaknuti dvije principijelne cinje- 

 nice: 1. da ni u njoj ne nalazimo naziva »kmet* ili nesto, sto bi tomu po smislu 

 potpuno odgovaralo, nego se obradivac kmetskog selista zove mustedzir t. j. 

 zakupnik, njem. Mieter, a vlasnik zemljista zove se ukratko sahib (vlasnik); 

 2. odnosaj izmedu mustedzira i sahibije oznacuje se u 12. clanku sa rijeci miizare'a 

 a u sluzbenom prijevodu saferske naredbe u Qlasniku zakona i naredaba od 

 1880. str. 511, prevedena je ova rijec sa „AgrarverhaHms'' — »agra!'ni odnosaj«. 

 Ovaj prijevod nikako ne iscrpljuje znacenje originalne rijeci, jer imenom miizare'a 

 oznacuje se u islamskom zakonodavstvu posebni ugovor, uslijed koga posjednik 

 zemljista na stanovito odredeno vrijeme ovo predaje drugomu, da ga obra- 

 duje i da mu u ime najaninine daje in natura stanoviti dio od zita, sto bi na 

 njemu radalo. Bitan uvjet za valjanost ovoga ugovora jest taj, da se u njemu 

 tocno oznaci vrijeme, dokle ce taj zakup trajati, dakle je vrijednost njegova na 

 neograniceno vrijeme zakonito iskljucena. Cesto daje zemljevlasnik i neki dio sjemena. 



Kolika se vaznost kod ovakih ugovora polaze na to, da se u njemu tocno 

 oznaci rok valjanosti, vidi se najbolje po tom, da obveza ne prestaje smrcu 

 jedne stranke, nego tereti, sve dok rok ne izmine, i njene pravne nasljednike ')• 

 Sve to sadrzano je u samoj rijeci miizare'a ali ni sublizu u rijeci Agrarverhdltnis, 

 a inkongruencija u nomenklaturi bila je dosele uzrokom cestom nerazumijevanju 

 pravog stanja stvari u bosanskom agraru. 



Ovaj prigovor pada ne samo na praksu iza okupacije, nego i na samu 

 safersku naredbu, koja kmeta za pravo nebi smjela zvati imenom musiedzir, 

 nego zari\ ili miizari', kao onoga kontrahenta, koji miizare'a-ngov or om preuzimlje 

 tude zemljiste na obradivanje. 



Citajuci safersku naredbu, pada u o5i, da ni ona nije jedinstvena, da joj 

 nije namjera jedinstveno urediti odnosaj izmedu age i kmeta, nego da i ona 

 priznaje tradicionalnom obicaju odlucnu vaznost pa mu se opire samo u toiiko, 

 u koliko je na evidentnu stetu kmeta a inace ga ostavlja na snazi. 



U prvih sest Slanaka bavi se napose sa pojedinim bosanskim okruzjima: 

 sarajevskim, travnickim, banjalucko-bihackim, zvornickim, novopazarskim i herce- 

 govackim. Jednolike su u svim okruzjima samo ustanove, koje se odnose na 

 zgrade, jer svuda jednako odreduju, da kuce na ciflucima, koje su si kmetovi 

 sagradili, imadu oni sami popravljati a koje su im sagradili vlasnici zemlje, 

 imadu ovi popravljati, ali u budu(3e je duznost zemljevlasnika, graditi kmetovima 

 kuCe. Isto tako uvada se u svim okruzjima. da se hak od vo6a odsele uzimlje u 

 iznosu od trecine a ne, kako je u nekim krajevima bilo, i od polovine. Sto se tice 

 haka od zitnica i ostalih plodova ostaje stari obicaj svuda na snazi tako, da se 

 u sarajevskom okruzju davala trecina a mjestimice i polovina, u banjalucko- 

 bihackom i zvornicikom tredina, u travnickom trecina, cetvrtina ili petina a u 

 Hercegovini hak je jo§ raznoIiCniji, jer se ima davati, prema mjestu i obicaju, 

 trecina, cetvrtina, petina a negdje i polovina. 



Kako se iz ovoga vidi, bas u haku, koji je 1 za agu i za kmeta od najvece 

 vaznosti, saferska naredba ne donosi ni reforme, ni jedinstvenosti, nego potkrijep- 

 Ijuje stari obicaj. 



') Sravni o tom Tornaw: Das moslemische Recht, str. 122. I si. 



