44 



med Gronlands Urtemark ere disse Blomsterbede dog maaske 

 naeppe; thi i Grondland synes Plantedaekket at vaere taettere, i 

 alt Fald saa vidt jeg har set, og noget af Fjaeldmarkens Natur 

 have Blomsterbedene aabenbart ogsaa. 



ilvad Kjellman kalder Blomstermark og Nathorst taler 

 om under Navn af Sluttningar paa Sibiriens Nordkyst og paa 

 Spitsbergen synes mig derimod bestemtere at vaere en frodig 

 Fjaeldmark (se senere). 



III. Lyngheden. 



Traeagtige Plantedele fordre som bekjendt en betydelig Varme- 

 grad for at fuldende deres Udvikling, for at Vedet kan modnes, 

 og Planter med forvedede Staengler gaa i det hele derfor heller 

 ikke saa langt mod Nord eller saa hejt op paa Bjaergene som 

 de urteagtige. Fra Birkeskovene i Sydgronlands lune , solrige 

 Dale saa vi Vegetationen synke ned til Pilekrattenes mere 

 haardfore Formation; det naeste Skridt nedad forer os til en 

 Vegetationsform , som er lav og naesten trykket ned til Jordens 

 Overflade, men dog endnu har forvedede Grene, og som skylder 

 for en stor Del Jordbunden, men for en Del vist ogsaa Klimaet 

 sin Tilbliven, nemlig Lyngheden. 



Lyngheden giver en betydelig Del af Gronlands Overflade 

 dens Praeg; den daekker de torere Steder af Bjaergenes Fod og 

 Sider, naar de ikke ere alt for stejle, og den giver store Straek- 

 ninger af det gronlandske Landskab den samme alvorlige, morkt 

 brune Farvetone, som vi kjende saa godt fra vore nordeuro- 

 paeiske Heder og som holder sig uforandret hele Vegetations- 

 tiden igjennem, fra Snedaekket er svundet, og til det laegger sig 

 over Jorden paa ny. Jo fladere og jaevnere Terrainet er, desto 

 mere vil man finde ophobet af Bjaergenes Forvitringsprodukter, 

 desto taettere og hejere Lyngheden , i Fald der ikke er alt for 

 raat og blaesende koldt, og i Fald Vandet ikke bliver staaende. 

 Hvor den er taettest, kan den danne et ganske sammenhaengende, 



