62 



carpa, atrobrunnea, alpestris , lithophila o. a.), og endelig den 

 redgule Xanthoria elegans, men kun i ringe Udstraekning 1 ). 



Den vigtigste Rolle synes dog Likenerne at spille paa de 

 vejrbidte, hyppig i fugtige Taager indhyllede Yderoer og maaske 

 ogsaa i Sydgrenland i den hojere Pjaeldregion, men dette vil jeg 

 omtale under Fjaeldmarken, hvor det naermest horer hen. 



Lynghedens geogratiske Idbredning i Gronland og andre hoj- 

 nordiske Egne. 



Hvor hojt Lyngheden i Gronland straekker sig mod Nord, 

 og hvor hojt den naar op paa Bjaergene, derom ved jeg intet 

 sikkert, men den gaar naeppe meget langt i begge Retninger. 

 Endnu i 1000' Hojde kan Empetrum vaere dominerende, blandet 

 med andre Buske. Men det fremgaar dog tydelig, at i en 2 3000' 

 Hojde kan der i Mellemgronland naeppe laenger blive Tale om vir- 

 kelig Hede. Paa Noursoak-Halvoen (under 70 n. B.) saa Berg- 

 gren Empetrum med indb land e t Vaccinium uliginosum , Salix, 

 Ledum m. fl. danne en brungron Vegetation, en region som 

 fran hafsstranden stracker sig til en hojd af 800 1000 fot, 

 og paa andre Steder siger han, at den stiger hojere; oven for 

 denne Graense bliver den sparsommere, og det er mest Cassiope 

 tetragona, der repraesenterer den. Paa Jensens Nunatakker 

 (45000' o. H.) fandtes ingen Lyng, saa at Expeditionen ingen 

 Braendsel fik. Efter Hart synes sammenhaengende Vegetation 

 at ophore nord for Upernivik (se senere hen). Paa Ostkysten 

 af Gronland er f. Ex. Clavering 0en (c. 74 W n. B.) daekket af et 

 taet Felt von wenige Zoll hohen Birken, Weiden , Grasern und 

 Andromeda (Payer). 



J ) Visse Steder synes den at vaere i stor Maengde, saa at Klipperne faa en 

 redgul Farve. Jeg har vel ogsaa set saadant, men det synes at vaere 

 meget mere vidt strakt f. Ex. ved Ivsugigsok efter Nathorst og ved 

 Kap York, ikke langt derfra, efter N'ares og Ingle field. Kornerup 

 naevner den fra Julianehaabs Distrikt som isaer voxende paa Syenitklip- 

 perne. 



