68 



mensaetning er meget forskjellig fra den gron- 

 landske, et Kesultat der ikke synes gunstigt fpr Theorien om 

 en postglacial Landforbindelse. Paa samme Maade forholder 

 det sig med den skandinaviske og laplandske Hede, ikke at tale 

 om andre nordeuropaeiske, og aabenbart ogsaa med den nord- 

 amerikanske. Lyngheden er en Vegetationsform, der udvikler 

 sig med et ensartet Fysiognomi, under visse ydre Betingelser 

 paa den nordlige Halvkugle og i ovrigt ogsaa andre Steder 1 ), 

 men som i Henseende til de den dannende Arter frembyder 

 store plantegeografiske Forskjelligheder. St erst Lighed have 

 Grenlands Heder dog med Nord- Amerikas, saa vidt den 

 sparsomme Literatur tillader at domme. 



IT. Fjseldmarken. 



Til Betingelserne for Lynghedens Dannelse eller Trivsel 

 herer aabenbart en ikke staerk Haeldning af Terraenet, men dog 

 en saa staerk, at Vandet ikke samler sig og bliver stillestaaende, 

 og Jorden let kan udtorres; fremdeles en ikke betydelig Hejde 

 over Havet og vist heller ej nogen hoj Bredde, med mindre de 

 lokale Forhold ere saerlig gunstige. Hvor disse Betingelser 

 mangle, faa vi en anden Vegetation; paa det flade, fugtige 

 Terrain danne sig Kjaer (se Afsnil VI); men hvor Haeldningen 

 bliver sterre, saa at Klippegrundens Forvitringsprodukter skylles 

 eller blaeses bort og der kun i Saenkninger, Spalter og Huller i 

 Klippen kan samle sig lidt Jord; eller hvor Jorden er stenet og 

 gruset og kold, fordi Sneen laenge bliver liggende, eller hvor 

 Hejden over Havet eller Bredden bliver for stor, formaa Buskene 

 ikke at dominere, og her faa vi ikke laenger nogen sammen- 

 haengende, om end tynd og aaben, Vegetation; det, der her 

 giver Jorden dens Farve paa de snebare Steder, bliver Klippe- 



*) Se f. Ex. min Skildring af en Udflugt til Serra da Piedade i Tidsskr. for 

 popul. Fremstillinger af Naturvidenskaben, 1869. 



