69 



bunden selv eller den grusede og lerede Mark i det hojeste med 

 Laver og Mosser; hist og her finder en lille lav Tue af en 

 Blomsterplante Jord og Plads til at saette sine Radder, eller der 

 findes en liile Plet, hvor Here af dem have kunnet faeste Ho, 

 men de formaa ikke at g;ive Landskabet nogen Tone, 

 saaledes som Lyngheden. I denne triste Natur, hvor der her- 

 sker en storslaaet Ro og Ode, naar ikke Stormene pidske 

 Marken og feje Sten og Sand hen over den, kan man vel endnu 

 finde Exemplarer af Hedens Buske, men spredte og forkuede; 

 det overvejende Antal Arter er Urter. 



Denne Del af Gronlands Overflade vil jeg foreslaa at kalde 

 Fjaeldmarken 1 ); den er sikkert den mesl vidt strakte af alle 

 Vegetationsformer, og indtager et langt storre Areal end Lyng- 

 heden; de storre Bjaerghojder og mange lavere, hele det yderste 

 Nord og alle Skjaergaardsoerne samt andre Dele af Kysten have 

 kun Fjaeldmarksflora. 



Dens Ejendommeligheder ere allsaa de lyngagtige Buskes 

 Tilbagetraengen og en meget spredt Vegetation af de nej- 

 somste og haardforeste af de arktiske Urter med Mosser 

 og Laver. Dog er der alligevel en vis Mangfoldighed i Hen- 

 seende til Arterne; blandt Lynghedens Buske er der egentlig 

 blot to, som vise nogen storre Selskabelighed, nemlig Empe- 

 trum og naest den Cassiope tetragonal men paa Steder, hvor 

 disse ikke dominere, er Vegetationen meget blandet, og det 

 samme gjenfindes paa Fjaeldmarken. 



I denne Vegetationens Aabenhed fremtraeder en stor For- 

 skjel mellem Hojnordens og Alpernes alpine Region; thi denne 

 udmaerker sig ved Maengden af sine Urter og forst i de aller- 

 hojeste Egne, i Sneregionen, traeffe vi en gronlandsk Fjaeld- 

 mark med dens Flora nivalis*; das ist, siger Christ, der 

 Vorzug der europaischen Alpen und im hochsten Grad unserer 



') I botan. Forenings .Meddelelser 1886. brugte jeg Navnet .Fjalduiternea 

 Flora-. 



