106 



staa knasende terre og smuldre hen, naar man traeder paa dem, 

 og de hojere Planter ere ikke mindre udsatte for staerk In- 

 terring. Saa besynderligt det end lyder, at Plantevaexten i et 

 Land som Gronland kan blive udsat for staerk Torke, og at 

 der er Vegetationsformer, hvis Planters anatomiske Bygning 

 minder om f. Ex. de libysk-aegyptiske Orkenplanters, saa er dette 

 dog Tilfaeldet. Jeg har alt ovenfor omtalt, at Klimatet hurtig 

 bliver mere og mere tort, jo laengere man avancerer nord paa 

 (se S. 22), og at det samme er Tilfaeldet, jo mere man fjaerner 

 sig fra den yderste Kyst og rykker ind i Landet (se S. 79). 

 Jeg kommer ad alle Veje til det Resultat, at den arktiske Flora 

 maa vaere tilpasset til et tort Klima for at kunne holde ud, et 

 Resultat, som til en vis Grad stemmer med Blytts Theori, 

 at de arktiske Planter i Norge sky KystklimateU 1 ). 



Disse Resultater med Hensyn til Klimatet finder jeg fuld- 

 staendig bekraeftede, naar jeg ser hen til Bygningen af de 



l ) I Englers Jahrbiichar, 2, p. 3, skriver Blytt: . . . Aus derselben er- 

 hellt, dass die hierher gehorenden Pflanzen das Kustenklima scheuen. 

 . . . Die reichsten derartigen (d: arktischen) Pflanzen-Kolonien treten 

 in den eigentlich kontinentalen Gibirgsregionen auf, wo sie durch unsere 

 hochsten Bergziige und ansgedehntesten Firnmassen gegen die Seeluft 

 geschutzt sind, welche sonst durch die herrschenden Sudwestwinde uber 

 das Hochland hineingefuhrt wird. Jeg kan i evrigt ingenlunde tro, at 

 denne Theori, udtrykt som den er f. Ex. paa det citerede Sted, er helt rigtig; 

 lagttagelsen er jo utvivlsomt rigtig, den nemlig, at de Egne i Norge, bag 

 de store Bjaerghejder, hvor hine Planter have kunnet holde sig, have en 

 mere kontinental Karakter, og at dette vel i Forbindelse med sterre Kulde, 

 kortere Sommer o. a., er Grunden til, at de have holdt sig, dog saaledes 

 at forstaa: at her have de vaeret staerke nok til at holde de andre Stangen; 

 hvis der ingen andre var, vilde de arktiske Planter sikkert rykke ud til 

 Kysten og ned til Havet trods den fugtige Luft; se forovrigt ogsaa Blytts 

 egne Bemaerkninger om Planters fortrinlige Trivsel under aldeles frem- 

 mede Forhold , naar Medbejlere holdes borte (1. c. p. 9, Anm.). Jeg kan 

 heller ikke tro, at det isasr er Kulden, der skader deres unge Spirer, thi 

 i den arktiske; Vaar- og Sommertid kommer der mangen en bidende 

 Frostnat, hvad jeg selv har oplevet. Jeg vilde derfor hellere sige: de 

 arktiske Planter have holdt sig paa Dovre, fordi de her vare staerkere end 

 de senere indvandrede Arter, og en af Grundene dertil er sikkert deres 

 sterre Tilpasning til et kontinentalt, tort Klima med kort Sommer. 



