107 



paagjaeldende Planters Vegetationsorganer, specielt 

 Bladets. I nyere Tid er det jo blevet et Yndlingsthema at 

 behandle Forholdet mellem Vegetationsorganernes anatomiske 

 Bygning og den Lokalitet, paa hvilken de paagjaeldende Planter 

 voxe 1 ). Det er naturligvis de under extreme Forhold voxende 

 Planter, som isaer have vaeret Gjenstaud for Studium, Vand- 

 planterne og de i Skygge og fugtig Luft voxende Arter paa 

 den ene Side , 0rken- og Steppeplanter paa den anden Side, 

 og Grundtraekkene ere nu saaledes fastslaaede, at vi med stor 

 Sikkerhed kunne drage Slutninger af Bygningen med Hensyn til 

 de ydre Forhold. 



Det er i Gronland Lynghedens Buske med fleraarige 

 Blade, der tale tydeligst til os, og som det derfor er inter- 

 essantest at studere. Gruppere vi Hedebuskene efter de for- 

 skjellige Maader, paa hvilke de soge Vaern mod Udtorring, 

 kunne vi opstille folgende Crupper. 



Fig. 1. Evipetrum nigrum L. (fra Upernivik). 



A. Tvaersnit gjenoem et Blad; L, det store Luftrum. B. Et Stykke af 



Yderfladens Overhud i Tvaersnit; c, Kutikula; v, Vag; I, Cellerummet; 



g, Gummose af Inder-Vaeggen. 



lste Type. Arter med Blade af Lyngtypen (-ericoi'de 

 Blade). Hertil bore: Empetrum nigrum (Fig. 1) og Cassiope 



l \ Jeg skal blot henvise til Y. A re9choug's Foredrag paa det skand. Natur- 

 for9kermode 1880, oversatiEnglersJahrb.il; til Undersegelseraf Vol kens 

 over den libysk-arabiske 0rken (Jahrb d. botan. Gartens zu Berlin, III, 

 1884; som saerligt Vaerk 1887); Tschirch i Linnsa 9, p. 176 og i 

 Pringsheims Jahrbucher 13, p. 544; Vesque i Annales agronomiques, 

 t. IX, Ann. d. sciences nat. 6 Ser ., XIII. 



