Ill 



hvis Grund Spalteaabningerne ligge. Oversidens Hud har meget 

 tykke Ydervaegge. 



Her kan ogsaa Loiseleuria procumbens naevnes, der har to 

 vidt skilte Furer med Assimilationsflade i hver overdaekket af 

 Haar (Fig. 6 A)] tillige har den en i sit midterste Lag forslimet 

 Indervaeg i den evre Overhuds Celler, samt en saerdeles tyk og 

 staerkt kutiniseret Ydervaeg (Fig. 6 B). 



A, Bladtvaersnit. 

 Palissadevsev; c, 



Wm&w* 



Fig. 6. Loiseleuria proeumbem Desv. 

 B, Snit gjennem Oversidens Overhud og det tilgraensende 

 Kutikula; V, Ydervaeggen; R, Cellerum; g, ForsJimning 

 i Indervaeggen. 



Dernaest maa hertil fejes Salix glauca, hvis Behaaring for 

 ovrigt varierer betydelig i Styrke ; dens Blade kunne vaere 

 ligesaa taet haarede som mangen en 0rkenplantes. 



Til sidst vil jeg her naevne Rhododendron lapponicum, fordi 

 dens Daekhaar have en saa usaedvanlig Bygning. Jeg har 

 allerede i Botan. Tidsskrift Bd. 15 orntalt, at Haarene ere 

 skjoldformede, og at Stilken af hvert enkelt af dem staar saenket 

 ned i en lille Grube mellem de ovrige Overhudsceller. Formen 

 af disse Haar ses af Fig. 8 C (ovenfrai og A (Laengdesnit); de 

 stem me fortrinlig med dem hos Rhododendron ferrugineum og 

 hirsutum efter De Barys Afbildning lAnatomie, Fig. 4, p. 102). 



Som en lille Solskaerm daekker hvert Haar paa Bladets 

 Underside over sin Grube (se Fig. 7) og de i denne liggende, 

 som saedvanlig under saadanne Forhold fremspringende Spalte- 

 aabninger (st i Fig. 8 A og Fig. 8 B\. Skjaermenes Rande gribe 

 paa Bladets Underside, hvor de staa saa taet, ind over eller under 



