22 



deres Spalteaabninger i dybe Furer, navnlig Graesserne. Vi 

 kunne efter Bladformen dele disse i Enggraes og Steppegraes. 

 De forste have flade Blade, som ikke eller dog sjaelden gjore 

 noget for at overdaekke Spalteaabningerne, og som ikke rulle sig 

 ind i tort Vejr, og af saadanne Graes finde vi ogsaa mange i 

 Gronland, naar vi gaa til Krattene, Urtemarken og Sumpene; 

 exempelvis afbilder jeg et Tvaersnit af det rent arktiske, maerke- 

 lige Graes Pleuropogon Sabinei (Fig. J 5), samlet af Nathorst 



Fig. 15. Pleuropogon Sabinei R. Br. 



A, Bladtvsersnit; B, Midterpartiet af samme; C, Overhud fra Oversiden. 



a' Ledceller; b, tyndvaegget farvelest Parenkym; c, Epidermisvorter. 



naer l\ap York i Nord -Gronland (ved 767'n. B.). Pladen er 

 temmelig flad, dog med en staerkt fremragende Kol paa Midten: 

 Spalteaabningerne (se C) findes meget fritliggende blot paa Over- 

 siden , hvis Celler have smaa koniske Vorter; af mekanisk Vaev 

 er der blot svage Sejbaststraenge (sorte paa A), og i de to 

 Furer ved a ligge Ledceller {^cellules bulliformes*). Dette er 

 en Bygning, der antyder et Liv som et Enggraes's med varig 

 Fugtighed , og man ser intet Spor til , at Forholdene saa hojt 

 mod Nord ere andre end under vore Bredder. 



Men Steppegraesserne have for det forste smale, ofte endog 

 trinde eller traadformede Blade, som ere rendeformede eller 



