137 



skulle findes paa andre Steder. Jeg formoder, at de ere dannede 

 fortrinsvis af Mosser. 



Rjaerenes geogratiske Idbredelse. I Grenland vil man sikkert 



finde Kjaer under naesten alle Breddegrader, men dog vel spar- 

 somst i Nord, og hojt op paa Bjaergene som alt anfort. At 

 aegte Grseskjaer findes i Nordest-Gronland under c. 74 n. B. kan 

 ses af Zweite deutsche NordpoIfahrt S. 652 1 ). 



Overalt paa den nordlige Halvkugle synes der at danne 

 sig Kjaervegetaion af selv samme Ydre, naar Betingelserne ere 

 de samme; vi finde dem i Sibirien, hvor Karrmarken efter 

 Kjellman indtager den ojamforligt storsta delen af det nord- 

 sibiriska kustlandet ; Mosser og Laver indgaa altid til en vis 

 Procent, Sphagnum mangier aldrig, men en betydelig Del af 

 Vegetationen udgjores af Cyperaceer, isaer tre Arter Eriophorum 

 (de to gronlandske og E. russeolum), men ogsaa Graesserne ere 

 staerkt repreesenterede isaer af Dupontia Fisheri, Hierochloa pau- 

 ciflora, Alopecurus alpinus, som paa sine Steder findes i saa 

 stor Maengde, at de bestemme Vegetationens Udseende; desuden 

 andre Graes og greeslignende Planter, saasom Golpodium lati- 

 folium, Catabrosa algida, et enkelt Sted Pleuropogon Sabinei, 

 Arctophila pendulina, Luzula hyperborea o. a. De tokimbladede 

 ere derimod faatallige. Heraf fremgaar en stor Ulighed 

 mellem Sibiriens og Gronlands Kjaer, nemlig Sibiriens store 



l ) Jeg maa dog gjere opmaerksom paa en maerkelig Fremstilling i Zweite 

 deutsche Nordpolfahrt* af Mosvegetationen i Nordest- Grenland: im 

 Allgemeinen war der Eindruck so, als ob diese Pflanzen nicht aus einem 

 nordischen, an Feuchtigkeit nicht armen Lande, sondern aus der odesteu 

 Wuste kamen , wo sie kaum von feuchten Niederschlagen genetzt, kum- 

 merlich ihr Leben gefristet hatten siger Pansch om iMosserne; fast 

 alles hatte sich in dichte, vollkommen kompacte Rasen gefluchtet, die 

 . . . durch den dichtesten Wurzelftlz gleichsam zusammengekittet waren*. 

 Hvis dette er et almindeligt Faenomen, maa vist den staerke Luftterhed 

 vaere Skyld i deone aabenbart noget afvigende Vegetation, og Terheden 

 stammer alter fra den kolde Isstrom og de fremherskende Nordviode, 

 der ikke kunne fore megen Fugtighed med sig. 



