140 



diodes, Astrophyllum cinclidioides , Splachnum vasculosum og 

 Wormskioldii (meget sjaelden) o. a., men Sphagna ere spar- 

 somme, og ere i Henseende til Arterne vist teramelig forskjel- 

 lige fra Gronlands. 



Gaa vi ind i Sibirien, finde vi jo der Moskjaer i storste 

 Udstraekning i Tundraen. v. Baer skjelner mellem torre og 

 vaade Tundraer efter som Jorden om Sommeren torrer ud eller 

 beholder sin Fugtighed; de forste ere isaer bevoxede med Laver, 

 de sidste med Mos, og af disse er der efter Middendorff alt 

 efter Fugtighedsgraden to Slags; Pohjtrichum- Tundraen, en 

 torrere Form, der til Dels endog nassten maa kunne kaldes Hede, 

 og Sphagnum-T undr<xen, der er schwappende med Vand over- 

 maettede Mosflader. Men i ovrigt synes nan at tage Begrebet 

 Tundra i langt videre Forstand, mere i Overensstemmelse med 

 Navnets Oprindelse; tuntur kalder den finske Stamme nemlig 

 icke allenast de nakna fjelltopparne, utan afven hvarje af na- 

 turen skoglos trakt, som icke betackas af en gronskande gras- 

 matta, utan ar bevaxt med lafvar och mossor (Fellman). Eu- 

 ropas Lynghede er saaledes en Slags Hochtundra. efter Mid- 

 dendorff, og Laplands Tundra er hovedsagelig karakteriseret 

 af Diapensia lapponica med Laver o. s. v. De store Mostundraer 

 i Sibirien skyldes Jordens og i Vegetationstiden ogsaa Luftens 

 Fugtighed samt den flade Bund; i Lapland og paa Norges 

 Fjaelde bliver Tundraen aabenbart torrere , gaar over til Hede, 

 og det bjaergrige Gronland eller de med det vist meget overens- 

 stemmende barren grounds i Nord-Amerika have ogsaa kun 

 pletvis Moskjaer, men ellers isa3r Hede og Fjaeldmark. Havde 

 Gronland haft Sibiriens Overfladeforhold , vilde Mostundraerne 

 vel ogsaa vsere komne til Udvikling der, i alt Fald i visse Egne. 



