213 



med Irminger-Strommen mod 0st, vil dog vel ofte en Del, der 

 har va-ret Kysten naer, f. Ex. v^d Storm feres over ad fironland 

 til og der kunne afgive sit Indhold, udsaa det paa Kysten, naar 

 Isflagerne skrues op paa denne o. s. v. Man vil maaske rnene, 

 at de fW o. I., der falde paa Drivisen, ville skylles bort af 

 liolgerne; men lad dem f. Ex. blive daekkede af Sne strax efter 

 Nedfaklet, vil det jo kunne blive indlejret i Is og der holde sig 

 ulorandret i lange Tider. Selv Blytt mener, at om Drivisen 

 end ikke er nogen virksom Transporter, spiller den dog en 

 Rolle. 



Jeg skal dog anfere nogle Exempler paa Transport af Jord m. ni. ved 

 Drivis, som jeg har optegnet. Hart skriver fra Robeson Channel: .opportu- 

 nities of interchange of species must occur; summertorrents commonly carry 

 blocks of frozen soil laden with plants to the icefoot or to the marine 

 ice . . .; ice rafts may then carry them to other shores as the wind or tide 

 directs, and once having reached till land, they will often be forced ... to 

 a distance of the sea and in safe position to form a new colony (Hart I. c. 

 p. 73 75). Nares omtaler ogsaa, hvoiledes Ferskvandsstromme kunne fere 

 et tykt Lag Sten oj; Jord ud paa Isen ved Kysterne. I Davis-Straedet n. f. 

 Holstensborg traf Bessels Drivis smudsig af Jord; Que n nerstedt og 

 Chydenius omtaler det samme fra Spitzbergens Havomraade; mere end en 

 Gang hlev et af Jord svaertet hwjt Isstykke naer Baaden antaget for Land, 

 fortaeller den sidste. -H an sa -Expeditionen fandt i Sommeren 1869 

 Saxifraga flagellaris fort af Storm ud paa Isen langt fra Kysten Pilelignende 

 Blade fandtes 8 Somil fra Land. 



Efter at ovenstaaende var nedskrevet, har P. Eberlin i -Naturen', Marts 

 1887, meddelt en Del interessante lagtiagelser og sammenstillet Literatur om 

 Isen som Transporter. 



Jeg anser det saaledes langt fra at vaere en Umulighed for 

 Flantefro at vandre fra Island til Gronland ved Is, Vind, Hav- 

 stromme og Fugle (man erindre Jan \layen!), og vil man saa 

 indvende, at det maa vaere saa urimelig sjaelden , at dette sker 

 i Naturen, vil jeg dertil blot svare: vi har Tiden lor os. 

 Selv om det Tidsrum, der er forlobet siden Istiden , ikke er 

 mere end f. Ex. 80000 Aar, og selv om der saa ikke kom mere 

 end blot 1 Nybygger til Gronland i hvert Aartusende, saa bliver 

 det dog flere, end vi har Brug for efter min Hypothese om 

 Vegetationens Historic 



Af det foregaaende fremgaar altsaa, at de lorskjellige Sla^s 



