1Г 



све грчке школе својим диалектикама, и изра- 

 жава се овако, у својој Философији Исто- 

 рије Човечанства : „Наша философија историје 

 људскога рада мора да почне на Небу, ако 

 хоће да на неки начин буде достојна тога 

 имена... Невидљиве. вечите везе спајају земљу 

 са сунцем, са центром из кога она црпе свет- 

 лост, топлоту и плодност. Без сунца не мо- 

 жемо да замислимо наш звездани систем, као 

 што не можемо да замислимо ни круг без 

 центра... Ништа не изгледа тако узвишено, 

 као призор те велике светске зграде, и можда 

 никад људски ум није учинио смелији и срећ- 

 нији корак, него кад су Коперник, Кеплер, 

 Њутн, Хијгенс и Кант открили и поставили 

 просте, вечне и савршене законе формације 

 и кретања планета", 



Најзад, цитираћу још мишљење С. Фла- 

 мариона : „Такав је положај Коперников у исто- 

 рији астрономије. Хипотеза о обртању земље 

 била је постављена много пре но што је се 

 он родио на овој планети. Та теза је имала 

 присталица и у добу кад је он живео. Али 

 је он од ње начинио своје дело. Он ју је 

 испитао са стрпљивошћу једног астронома, са 

 тачношћу једног математичара, са искреношћу 

 једног мудраца и са духом једног философа. 

 Он је њу доказао у својим делима. Затим 

 је умро, и није дочекао да је види схва- 

 ћену, и тек век после његове смрти, астро- 

 номија ју је усвојила, и она се наставом по- 

 пуларисала. Дакле, Коперник је доиста творац 



