15 



је 1759. год. био члан неколиких научних 

 друштава, као Краљевског Друштва у Лондону, 

 Академије Наука у Петрограду, итд. Те исте 

 године оставио је Рим, и провео неколико 

 година путујући од места до места. Године 

 1760 налазимо га. у Паризу, али, као језуит, 

 он се није добро осећао у тој слободоумној 

 и антиклерикалној вароши. Исте године от- 

 путовао је за Лондон, где је најсрдачније био 

 лримљен. Год. 1761 Краљевско Друштво по- 

 слало га је у Цариград, да отуда посматра 

 прелаз Венере преко Сунца. Из Цариграда вра- 

 тио је се у Рим 1763 год. пошто је на путу 

 прошао кроз Бзтарску, Румунију и Пољску. 

 Од год. 1764 до 1773 он је провео у Италији, 

 као професор на Универзитету у Павији и 

 као директор Опсерваторије у Милану. Кад 

 је год. 1773 језуитски ред био укинут једним 

 папским декретом, Бошковић, сад слободаи, 

 те исте године преселио је се у Париз, где 

 је постао француски поданик и добио државну 

 службу. У Паризу је остао до 1782 год. Те 

 године вратио је се у Италију, тде је до смрти 

 остао. Умро је 13 фебруара, 1787 год. 



Да је осећање словенске народности било 

 врло јако код нашег Бошковића, доказ су ве- 

 лике похвале његовом месту рођења, на које се 

 у његовим списима наилази на више места. У 

 Посланици посвећеној Његовом Величанству 

 Лују XVI. „Краљу Француске", које се налази 

 испред француског превода његовог најпозна- 

 тијег латинског дела \' стиховпма, Еклипсе, 



