21 



дистанције она постаје Њутновом силом атрак- 

 ције. Бошковић преставља тај главни закон 

 силе нарочитом кривом линијом, познатом под 

 именом Боишовићева крива линија. 



НемогуНност даље квалитативне промене 

 силе следује нужним начином из Бошковићеве 

 •финитистичке теорије дискретне множине. Што 

 год је дискретно не може бити бескрајно, јер 

 бескрајан број није могућ. Како су атоми 

 просте тачке, растављене интервалима простора, 

 њихов број може бити само коначан, јер га 

 реализирају силе које еманирају из атома. Као 

 апстрактна могућност, као што се то узима 

 у геометрији, простор је бескрајан, то ће рећи, 

 он може да се неодређено продужује, али ре- 

 алан простор може бити само коначан. 



Бошковић сматра да је његова атомистика 

 синтеза Њутнове и Лајбницове теорије мате- 

 рије. Његова се теорија слаже са Њутновом 

 у идеји сила које дејствује у даљину, а са 

 Лајбницовом у пдеји простих атома. Али де- 

 дукција те синтезе је Бошковићево дело, из- 

 ведено на потпуно оригиналан, оштроуман и 

 дубок начин. 



Научна вредност Бошковићеве теорије је 

 двострука. Пре свега, она има знатну исто- 

 риску вредноп'. Један од најзнаменитијих мо- 

 дерних историка философије каже за његово 

 главно дело да је „фундаментално дело фи- 

 лософије природе тога доба". (Е. Саззјгег, 

 Оаб Егкепп1п15ргођ1еш јп (1ег РћИоборћЈе ипс1 

 Ш1ббеп5сћаћ с1ег пеиегеп 2е11, св. 11., 2 изд., 



