22 



1911, стр. 506). Савремену научну вредност 

 тога дела доказали су модерни физичари као 

 Сер Вилиам Томсон (Лорд Келвин) и Џ. Џ. 

 Томсон, дискусијом Бошковићевс теорије. 



У својој књизи Белтиморова Предавања 

 из Молекуларне ДинамикеиУндулациона Тео- 

 рија Светлости (Лондон 1904) Лорд, Келвин 

 неколико пута помиње Бошковићеву теорију. 

 На 285 страни он каже : „То узајамно дејство 

 (названо силом) различно је на разним разда- 

 љинама, као да се покорава неком дефини- 

 тивном закону. Код би атоми били чврсте 

 еластичне кугле, и кад би дејствовали један 

 на другог само сударом, закон силе био би 

 нула силе и бескрајна репулзија. Та хипотеза, 

 постављајући јаку и чврсту границу између 

 осуства силе и бескрајне силе, изгледа да тражи 

 неку средину. Бошковићева је теорија оче- 

 видно потребна средина". А на 556 стр., го- 

 ворећи о објашњењу хемиских феномена хи- 

 потезом електрона, Келвин каже: „и чим 

 претпоставимо да су сви електрони исти, мо- 

 рамо се вратити Оц}^ Бошковићу, и од њега 

 потражити да различитим законима силе међу 

 различитим атомима објасни квалитативну раз- 

 лику различитих хемиских супстанција. " Нај- 

 зад. на 675 стр. он каже: „Схема која прати, 

 слика 6, прецртана са слике 1 из Бошкови- 

 ћеве велике књиге ..." (тако исто и на стр. 

 653, 123, 125, 131 и 668). 



Џ^.„Ј4^_Ломс№ у својој књизи Корпу- 

 скуларна Теорија Материје (Лондон 1907. 



