33- 



ратне као углови и праве могу да зависе 

 Једне од других." За њсга је, дакле, Еукли- 

 дова структура реалног простора била веро- 

 ватнија од нееуклидове структуре. 



Али његови многобројни следбеници нису 

 његовог мишљења. Од кад је призната нееу- 

 клидова геометрија, питањс о геометриској 

 структури стварног простора толико су диску- 

 товали математичари, физичари и философи, 

 да постоји о томе предмету врло велика лите- 

 ратура. ■) 



Философскп значај Лобачевсковога от- 

 крића исто је тако двострук. Оно је веома 

 проширило поље опште геометрије, и из њега 

 је произашао један број нових геометрија. 

 кога изналазач прве од њих није могао да 

 [федвиди. Као резултат тих нових геометрија 

 створен је пробле^ њиховс логичке везе од 

 њихових првих принципа, проблем коме је ве- 

 лпки немачки математичар Ог. Хилберт дао 

 доста провизорно решење. 



Али важније него то чисто логичко пи- 

 тање, јесте већ поменуто питање о геомет- 

 риској структури реалног простора. Сем његове 

 чисто научне важности, то је питање од капи- 

 тллног значаја за философију. Како се може 

 философпја надати да реши велику Загонетку 

 Васељене, ако претходно није утврдила праву 

 геометриску природу реалног простора':' А 



Једну готов-' потлуку библиографију тс л!1терзтуре 

 до 1911 г. која садржн око 4.000 наслова, публик*-'!^'^ К -^ М. 

 П. Сомерпил (Библиографија нееуклидове Теом^^^Р^^Ј^' '^.'« 

 садржи Геори/у Поралелних, Оснсве I еометрш^ " Просшор 

 вд п Димензија, Лондон, 1911.). 3 



