37 



л^чинио осново^з неорганске хемнје. Најзад, год. 

 1872, Мендељев је публиковао свој систем 

 елемената у дефинитивном облику, у изврсној 

 дисертацији, написаној на немачком у „^1еђ1§'5 

 Аппа1еп с1ег СНетЈе ипб. Рћагтаре". Год. 1890 

 Мендељев је дао оставку на професуру на 

 Универзитету због једнога спора са министром 

 лросвете, али год. 1893 Вите га је наименовао 

 за директора Института Тежина и Мера, где 

 је остао до своје смрти (20 јануара 1907). 

 Ч\'дно је што Мендељев никад није постао 

 чланом петроградске Академије Наука, чак ни 

 онда, кад је стекао светску славу. Год. 1882 

 Лондонско Краљевско Друштво дало му је 

 Девиеву златну медаљу (истовремено кад и 

 Лотару Мејеру)' за његово откриће. а год. 

 1889 Фарадејеву Медаљу. Год. 1890 он је по- 

 стао Чланом Краљевског Друштва. 



Велико откриће Мендељева јесте Перио- 

 дични Закон хемиских елемената. Тај се за- 

 кон може овако формулисати: Особине еле- 

 мената јесу периодичне функције њихових 

 атомсках тежина. Ако поређамо елементе 

 V ред, према величини њихових атомских те- 

 жина, увек ћемо у томе реду, после извесног 

 броја елемената, наћи један елеменат са осо- 

 бинама идентичним са особинама једног прет- 

 ходног елемента. Узмимо, на пример, првих 

 четрнаест елемената тога реда (изостављајући 

 хидроген М = 1): — 



1 Лотар Мејср учинио јс исто открнће које н Менде.Ђев, 

 и готово у исто време. У мојој раније поменутој студији „Исто- 

 времсни Проналазачн". ја сам, лсто тако, посветио нарочиту г.1аву 

 лвојици проиала«ача периодичног закона хемиских елемеиата. 



