римском Универзитету. Кад је се вратио у 

 отаџбину, Коперник је постао свештеник у 

 Кракову, а после неколико година каноник у 

 Фрауенбургу. Ту је живео мирним животом ; 

 половину свога времена употребљавао је на ле- 

 чење сиромаха, а другу половину посвећивао је 

 својим астрономским студијама. Спор, али пло- 

 дан резултат тих студија било је Коперниково 

 бесмртно дело Ое. геуоШшпИуаз огдшт саек- 

 зИит. Њега је публиковао саме године Ко- 

 перникове смрти, 1543. његов ученик Ј. Ре- 

 тикус. 



У оно време кад је умро, Коперник је 

 био познат само маломе кругу савремених 

 научника. Они су су знали за његову доктрину 

 посредно, пре појаве његовога дела, јер је 

 Коперник саопштио своје откриће интимним 

 пријатељима. И Пољска, и цела Европа биле 

 су, по примедбр Фламарионовој, у то доба 

 одвише збуњене ратовима и верским кон- 

 фликтима Реформације, да би могле приметити 

 смрт човека који је имао можда највећу улогу 

 у интелектуалном развитку човечанства. Ње- 

 гова отаџбина Пољска сетила га је се са за- 

 хвалношћу тек после неколико векова, кад 

 му је у Варшави подигнут споменик. Дивну 

 Коперникову статуу израдио је Торвалдзен. 

 Она је била откривена 5. маја 1829 г. 



Бертранд је дивно описао Коперников 

 карактер: „За нас се цео Коперник налази у 

 његовој књизи. Његов интиман живот мало је 

 познат. Оно што је познато даје идеју о једном 



