A FlZlOr.NOMlKA ÉS MIMIKA ÁLI.ASA 4'.^ 



cs niCLít'elelü rajzokban lendszerescn táriivalja az 

 indulatoknak de a hajhinioknak és xcrnicrscklct- 

 nek is az arczulalban \'aló kifejezéséi ; sema- 



tikus képeit pedig, a hol szükséges, tipikus egyének 

 arczképeivel is támogatja. Az utóbbiak között Goethe, 

 11. Frigyes király, Richelieu, Locke, 11. Katalin, Jean 

 Paul, Beethoven, Kléber, 1. Napóleon, Luther, Franklin 

 Johannes AUiller stb. és ezentúl több ókori szobrászati 

 remek, mint Laokoón, Brutus, Nero. FI kell ismerni. 

 hogy ez a mimikának és a fiziognomikának első, rend- 

 szeres kézikönyve, mert az okot és okozatát szerves 

 kapcsolatban adja és nem feledkezik meg a külső 

 behatást követő ú. n. ösztönszerű mimikáról sem. 



Igen szép és jellemző különösen némely részében a 

 mü bevezetése: „Az arcz játéka a szellem néma nyelve. 

 A népek szóbeli nyelve különböző és változik ; az arczu- 

 lat néma nyelve ellenben valamennyi embernél ugyanaz. 

 A vadembernél éppen úgy, mint a müveit európainál, 

 a rabszolgánál éppen úgy, mint a királynál, a gyermek- 

 nél éppen úgy, mint az aggnál a hangulat, az érzés, a 

 vágy és a szenvedély egj^azon módon nyilatkozik meg. 

 Az arcz nyelve ol\' \'ilágos, hogy a gyermek már zsenge 

 korában kiolvassa anyja arczából a szomorúságot, a 

 kedvetlenséget'-, - hozzátehetjük, hogy a jókedvet és 

 szeretetet is. „Minden ember megérti a szellem néma 

 nyelvét; megtanulja empiricze és nem vesződik nyelv- 

 tanával. De az is igaz, hogy a menn\'ire felkarolták 

 a nyelvek tanulmányozását, épp annyira hanyagolták 

 el az arczkifejezés néma nyelvének mívelését." 



„Johannes Mclleh az ember élettanáról írott kor- 

 szakalkotó művében.^ még a XlX-dik század első 



' MüLLEK, Johannes : „Handbuch der Physiologie des Mensclicn." 



