44 A BEOSZTÁS. 



felében is azt mondta: „Az arczizmok viszonya bizo- 

 nyos szenvedélyekhez teljesen ismeretlen". Bell, Okén, 

 HuscHKE, Harless még mindig bizonytalanságban tapo- 

 gatódznak s így tart ez D.ARwiN-ig, ki azonban csak azt 

 veszi, a mi tanát támogatja ; a tárgy tudományos fel- 

 fogását és mívelését azonban tagadhatatlanul ő indí- 

 totta meg." 



PiDERrr felfogása szerint — éppen úgy, mint Schack- 

 nál is -- az arcz mimikájában a kifejezés legfőbb 

 szerve, igazi „orgánum principale", a szem, és mint- 

 hogy fejtegetéseink rendén, lényeges oknál fogva, 

 ugyanerre a szervre kell a legnagyobb súlyt fektet- 

 nünk, már itt adjuk azt, a mit Piderit a szemre 

 nézve megállapít. 



„Nagyon kellemetlen behatásoknál, különösen akkor, 

 ha azok hirtelenséggel következnek be, a szem erősen 

 hunyorít; de ily behatásoknál csak ritkán zárul egészen 

 és tartósan, azért, mert a szemen át kapcsolódunk leg- 

 bensőbben a külvilághoz és éppen ezért a szem teljes 

 behunyása rendén elveszne annak lehetősége, hog}^ 

 önállóan fölismerjünk, cselekedjünk, a mi pedig a 

 veszedelemmel szemben tehetetlenséget jelentene." 



„Minden hirtelen támadó behatás, mely a látást éri 

 és a szemet esetleg veszélyeztethetné, azonnal és villám- 

 gyorsasággal hozza mozgásba a védőszerkezetet és még 

 mielőtt hogy a veszedelmet helyesen felíoghatnók, a 

 védelemről tudatosan gondoskodhatnánk, ez a becses, 

 szerv már, mintegy ösztchiszerűleg, védve is van." 



„Ha a szemet hirtelenül támadó, vakító fény éri, a 

 szem rendesen nem zárul be egészen, hanem a homlok 

 bőre az, mely merőleges ránczot vet, azaz a szemöldök- 

 izmok — összerántó — megfeszítésével előkészíti a 

 szem behunyását. A merőleges homlokránczokban tehát 



