6 ELÖLJÁRÓ SZO. 



szerint magyar és német; kiadatott pedig a magyar 

 királyi közoktatásügyi kormányzat támogatásával, mint 

 a magyar Nemzeti Múzeum ethnograftai osztályának 

 hivatalos irata. 



Ez a két utóbbi körülmény nagy súlyt kölcsönöz 

 a kiadványnak és ennek rendén az e kiadványban 

 közrebocsátott arczképek ez idő szerint mint hiteles, 

 magyar típusok szerepelnek az anthropologia ismeret- 

 körében; nemcsak, hanem mintegy hitelesített fogalmát 

 akarják megalkotni annak a magyar nemzeti arczulat- 

 nak, a mely 1900-ban Európa művelt népcsaládjainak 

 rendjébe sorakozott. 



Csupán és egyedül az az erkölcsi nagy súly, a 

 mely ennek a kiadványnak a kormányzat és egy 

 központi tudományos intézet részéről megadatott, 

 csupán ez birt reá, hogy e könyvben magával a dol- 

 gozattal is foglalkozzam. 



A kiadott arczképek nagyban és egészben elütnek 

 attól, a mit közfelfogásunk és nemzeti érzületünk 

 „magyar tipus" alatt ismer. Különösen a mi az 

 arczok kifejezését illeti, a nyújtott anyagban nem 

 tükröződik a magyarságnak egyetlen jellemvonása sem; 

 sőt sokszorosan annak ellenkezője jut érvényre. 



Annak, már a magyar közrendű ember szemében 

 is megnyilatkozó nyugodtságnak, határozottságnak és 

 önérzetnek, azokban az arczképekben még nyomát 

 is hiába keressük. 



Már pedig semmi kétség, hogy az arczképnek 

 az anthropologia szolgálatában minden tekintetben 

 jellemzőnek, az ábrázolt ember lényét is visszatük- 

 rözőnek kell lennie. 



Nagyban és egészben azokkal az ai'czképekkel 

 szemben az a benyomás támad, mintha úgynevezett 



