AZ ANATÓMIAI KKSZSKC. T)? 



WIHALKOVICS. 



Kgvctien pillantás az arcz izmainak scniíijiira 

 legott anV)! oyö;, meo-, hogy azoknak jatcka íVMid- 

 kívüli változatosság mellett, sokszorosan kolcsíMKis és 

 úgyszólván cgvénról-egyénre néz\'e fokozat szerint 

 módosítható. 



Az érzékszervekről szólva Miiiai,kovks ^ a nyila- 

 sok kövú\ levö izniok szerepét érinti s áttér az 

 arczizniok játékára is: „Az arczizmok a homlok- 

 izommal együtt, a kedélyhangulatot és a szenvedé- 

 lyeket fejezik ki s az arczjáték mimika tőlük 

 íügg. Hog\' ez annyira változatos és egyénileg jclkmzó, 

 annak okát az arczizmok változó fejlettségében és 

 végződésük finomabb viszonyainak eltéréseiben keres- 

 hetjük. Nevetéskor és síráskor minden embernél ugyan- 

 azok az izmok működnek; de a finomabb árnyala- 

 tokban rendkívül sok a változat". 



Ezekben a jól megfontolt és éppen azért messze- 

 vágó szavakban azután közvetlenül az is benne van, 

 hogy a műveltségi fok, a vérmérséklet s a jellemet 

 alakító összes viszonyok hatása, egyénről-egyéni-e. 

 de nemzetről-nenizetre is, árn\'alat képében észre- 

 vehető és kifejthető. 



Lássuk azonban, hogyan osztályozza működésük 

 szerint az arcz izmait Dcche.vne. 



Az elektromos áramnak kitéve — tehát nem ter- 

 mészetes, benső ösztönből — megteremti : 



.-1. a homlokizom: a figyelést : 



B. a szem körizmának felső fele : a luegriuLÜisl : 



C \ , 



a szempillák izmai: a megvetést: 



E. a szem körizmának alsó fele: a jóakaratut : 



' MlHALKüVlcs Géza: Luíró cmberboiicztaii. r '!2.'.. 



