AZ ANATÓMIAI KKSZSKC. 51) 



az is, hoL;y a ható eix) az idei;i"endszcrcn át nem- 

 csak az nrcz izmait ingerli és kcszti az arczkitejczés 

 megfelelő alakítására, hanem a hatás másban is meg- 

 nyilatkozik : az iszonyat hangot is ad, sőt bizonyos 

 paralitikus állapotba ejti az egész testet, melynek 

 közkeletű kifejezője a ,,k/>rc' meredt az iszonyattól- 

 magyar mondás. 



LEONARDO DA VINCI. 



Ha tehát DrcHEXNE mesterséges eljárásával az 

 iszonyatot csak az orrczimpát tágító izomhoz k(")ti, ez 

 elégtelen, mert Piderit s'':erint s ezt már a \)-'\k 

 képre vetett egyetlen pillantás is kiveheti az iszo- 

 nyat kifejezését alkotó mozzanatok rendkívül szöve- 

 vényesek. Magát a kifejezés egészét Pidekit a nagy 

 Leonardo da \\\c\ ^ szavaival adja, a mint követ- 

 kezik : ..A legyürteket, megverteket, a rendetlenségbe 

 hozottakat halává n\' arczczal, felhúzott szemöldökkel 

 fessétek, melyeknek köze s a fölöttük levő hús tele 

 legyen ránczokkal ; az orrlyuk tája kívülről néhány 

 ránczczal, a melyek a szem kezdeténél végződnek. 

 Az orrlyukak - illetőleg czimpák - - mint a mondott 

 ránczok okozói, fölvetve legyenek s az ivalakhau fel- 

 húzott felső ajak láthatóvá tegye a fogakat, a melyek 

 az alsóktól távol állva, a legyűröttnek panaszos kiál- 

 tását jelezzék". 



A nagy mester leírása fedi a 9-ík képet, így lehe- 

 tővé teszi az illető arczizmok meghatározását, a mint 

 ezt fentebb láttuk is. 



A többi mozzanatot, mely az iszonyattal járva, 

 nem az arczon folyik, Darwin i. m. - így adja: 

 .,A szív gyorsan és erősen húzódik össze, úgy, hog\' 



' Leonardo da Vinci : „rractat von Jer Malerci", Nürnberg, 1724. 

 * Darwin i. h. 297. 



