A bírálat. 101 



szinten rendellenes lekintetű, a hunyorítás folytán a 

 szarkaláb-ránczozat naL^von szembeszökő, a szemköz 

 erős, meröleiíes rancza, a homlok harántránczozata, 

 a szaJ tájának kemény kifejezése eszünkbe juttatja, a 

 tudákos, pörlekedő ú. n. queruláns embert. Pedig 

 épp oly kevéssé az, mint nem síró Xf.met Jozskf és 

 nem sunyiskodó I. (27) Pakkj István. 

 A Iiibd d folvctdbcn vau. 



A HIBA. 



Már a történelmi részből, Pidehit művének mélta- 

 tásából, ismerjük azt a tételt, mely a szemnek külső 

 ingerekkel szemben való viselkedésére vonatkozik és 

 így hangzik : 



„Nagyon kellemetlen behatásoknál, különösen 

 akkor, ha azok hirtelenséggel következtek be, a szem 

 erősen hunyorít ..." hozzáteszi Piderit, hogy ily 

 esetekben a szem csak ritkán zárul be egészen, mert 

 ekkor elveszne a védő cselekvés lehetősége. Továbbá, 

 hogy a látást hirtelen támadó behatásnál fogva a 

 szem védőszerkezete azonnal és minteg\^ ösztönszerű- 

 leg működésbe jön és így, mielőtt még a veszedelmet 

 felfoghatnók, a szem már védve van. Végre: ,,Ha a 

 szemet hirtelenül támadó vakító fény éri ... a hom- 

 lok bőre az, mely merőleges ránczot vet, azaz : a 

 szemöldököt összerántó izom -- 8. kép M. — meg- 

 feszítésével előkészíti a szem behunyását." A többi 

 a szemkörizomzat 8. kép B. C. E. - - dolga. 



Ug>'anez az élettani folyamat áll be abban a 

 perczben is, a melyben a szemet a napfénynek ki- 

 teszszük. A szem ekkor azt az alakot ölti, a melyet 

 a .'34. kép tüntet föl. ^ 



' Ezt a kitűnő, ritka rajzot Koszkol Jenő a N'ap behatása alatt 

 VCttf fői. 



